109 



till rhiziner. livilka tränga ner ett stycke mellan cefalodiets flikar 

 och i dess springor. 



Det är väl att märka alt hela den framställning, jag nu lämnat, 

 grundar sig pä material, där Chroococcus varit algen i cyanofyce- 

 IvUen. Men det är pa Sft^onenia-i delvis äfven .Vos^oc- iförande ce- 

 ilodier. som Forssell gjort sina iakttagelser och kommit till sina 

 frän mina afvikande resultat. Kanske sålunda olika cyanofyceer for- 

 hälla sig olika mot grönalgsbälen? 



De exemplar från Torne lappmark, som p. 6 omnämndes, ha 

 Stigonema som cefalodie-alg. De äro synnerligen vackra och väl 

 utbildade, men jag har ej på dem funnit alla de för frägans defini- 

 tiva afgörande nödvändiga utvecklingsstadierna. Som utbildade ce- 

 falodier förhålla sig S/i^onfnia-bälarna till anatomi och utveck- 

 lingshistoria som C/iroocorciis-bälarna. Det direkt på stenen fåstade 

 partiet tyckes dock bli kraftigare och bredare. Både de primära 

 och sekundära cefalodierna uppstå som 

 hos Enaforsholm-formen marginall, då 

 en grönalgsbälflik stöter mot en Stigo- 

 nemn-koloni eller en licheniserad sädan. 

 Hvilketdera som är fallet kan jag icke 

 afgöra. då jag utanför grönalgsbälen 



väl säg fritt lefvande vS/ioo/ienia-kolo- 



=* ^ Fig. 3. 



nier pä skiftern. men ej licheniserad 



Sädan. Skulle mot förmodan ej sådan anträflas, måste hyfer från 



grönalgsbälflikens undre kant ha inträngt i iVit/onenirt-kolonierna. 



De yngsta stadierna visa ett S/jponenm-cefalodium. som vid basen 



med mörka hyfer är sammanlödt med grönalgsbälen, öfver h\ilken 



cefalodiet genast börjar utbreda sig. 



De sekundära cefalodierna äro stundom anordnade i en krets 

 eller en del af en sädan. Jämför det vackra individkomplexet, som 

 är afbildadt i Fig. 3. Troligen har en mycket ymnig förekomst af 

 Stigonema — vare sig licheniserad eller ej — infallit på den tid. 

 då den ifrågavarande cefalodieförande kretsen af grönalgsbälen be- 

 fann sig som marginaldel. 



Jag har med afsikl lämnat denna länga och detaljerade fram- 

 ställning af Lecanora ^e//V/a-cefalodiernas utvecklingshistoria och bio- 

 logi, emedan den lämnar stöd för en helt annan uppfattning af ce- 



' En Gloeocapsa, som \vaAe tillsammans med Enaforsholm-formen. lämnades all- 

 deles oberörd af dess hyfer. Jämför Forsseli.s liknande iakttagelse, Cephalodi- 

 erna p. 52. 



