110 



falodiernas natur och därmed delvis äfven af deras betydelse för 

 artbildningsfrågan än den, som vanligen i anslutning till Forssells 

 grundläggande studier gör sig gällande. 



Forsell^ uppställer den frågan, om cefalodierna äro lafvarna till 

 nytta eller ej. Denna fråga besvarar han jakande, i det han un- 

 der hänvisning till Engelmanns upptäckt af att den assimilatoriska 

 effekten är relativt starkast hos de enkla ljusstrålar, hvilkas färg 

 utgör komplementfärgen till de assimilerande cellernas färg, anser, 

 att en lafbål med såväl gröna som blågröna gonidier bör under 

 annars lika villkor kunna assimilera mer än samma lafbål med 

 endast det ena slaget gonidier. 



Med de komplicerade förhållanden, som Lecanora gelidas utveck- 

 lingshistoria erbjuder, kan här icke utan vidare användas denna 

 frågeställning om cefalodierna äro gagneliga eller ej. Denna fråga 

 om »gagnet» kan ses ur åtskilliga synpunkter. Särskildt förutsätta 

 Forssells fråga och hans svar på densamma, att de bålpartier, 

 som innehålla de olika gonidietyperna, också äro förbundna med 

 hvarandra genom hyfväfnader, som ur näringsfysiologisk synpunkt 

 bilda en individuell enhet. Så är icke förhållandet med Lecanora 

 gelida. Det ena hyfsystemet med sina gonidier dödar helt enkelt 

 delar af det andra med dess gonidier, och hvardera för sin indivi- 

 duella tillvaro. 



Frågan skulle därför kunna uppdelas sålunda. Hvilket gagn i 

 näringsfysiologiskt hänseende ha resp. det grönalgsförande konsor- 

 tiet, det cyanofyceförande konsortiet och själfva lafsvampen af de 

 ofvan skildrade symbiotiska förhållandena? 



Utgår man från den grönalgsförande bålen och dess lif såsom så- 

 dan, kommer man till det resultatet att cefalodierna äro för den- 

 samma afgjordt skadliga bildningar; de blifva, som också Lund- 

 ström' framkastat för cefalodierna i allmänhet, ett slags phijcoce- 

 cidier. Det kan omöjligt nekas till, att det för grönalgsbålen vore 

 fördelaktigare, om den icke vore hemsökt af de epifytiskt på den- 

 samma vegeterande cyanofyceförande bålarna. 



Däremot har denna en afgjord fördel af symbiosen. Vi erinra 

 oss att det egentligen först var genom ett saprofytiskt tillgodogörande 

 af de dödade grönalgsförande bålen, som cefalodierna kunde komma 

 öfver det ungdomsstadium, på hvilket de stannade, då förbindelse 

 med den grönalgsförande bålen icke inträdde. 



' Cephalodierna p. 5)8 — 101. 



" Die Anpassungen der Pflanzen an Thiere p. 71. 



