117 



Studier öfver stammen som assimilerande or^an^. hvilken ventilerades i 

 december 1887, faller också inom detta gebit. Följande år blef han först 

 docent vid Upjisala universitet och sedermera re«nelliansk amanuens vid 

 Hiksmuscet. Från denna hans verksamhet härstammar det stora och rikt 

 illustrerade arl)etet öfver släktet Xi/ris. 



Emellertid utnämndes Albert Nilsson 1890 till lektor vid Kg\. Skogs- 

 institutet. Det var ingalunda någon lätt befattning, som han då till- 

 trädde. Han hade att undervisa i så olikartade ämnen som botanik, 

 jaktzoologi, entomologi, jordmånslära och skjutkonst. Ämneskombinatio- 

 nen var i hög grad olycklig och opraktisk. Att på alla dessa områden 

 prestera en förstklassig undervisning, var omöjligt för den, som inom 

 något område ville drifva själfständig vetenskaplig forskning. Det lyckades 

 emellertid Nilsson att i S3nnerhet inom botaniken införa en undervisning 

 där skogseleverna gjordes bekanta med en strängt vetenskaplig forskning 

 och som sträckte sig till alla de grenar, som äro af betydelse för den 

 blifvande skogsvårdaren. Som ett erkännande för dessa hans sträfvan- 

 den torde man få betrakta Riksdagens beslut att inrätta en extra lärare- 

 plats, till hvilken af K. Domänstyrelsen öfverfördes entomologi, jaktzoologi 

 och skjutkonst. Från och med hösten 1901. då denna lärareplats besattes, 

 kunde Nilsson helt ägna sig åt sitt hufvudfack. Tyvärr blef denna tid 

 allt för kort. Det oaktadt har hans lärareverksamhet haft en stor be- 

 tydelse, t}' flera generationer unga blifvande skogsmän ingaf han aktning 

 och vördnad för det trogna, samvetsgranna forskningsarbetet. Härmed 

 har han lagt en af de viktigaste grunderna för utvecklandet af landets 

 skogsvård. 



Såsom lärare vid Skogsinstitutet fördes Nilsson in på för honom nya 

 forskningsområden. Under 1880-talet pånyttföddes i vårt land växtgeo- 

 grafien, som allt sedan Wahlenbergs tid legat nere. Den moderna växt- 

 samhällesläran slog då igenom, först och främst genom R. Hults studier 

 och forskningar. Med de synpunkter, som växtfysionomiken infört, bör- 

 jade Nilsson studera skogarna i olika delar af landet. Till alla Sveriges 

 landskap sträckte han sina färder, dels med anslag från K. Domänstyrel- 

 sen, dels på egen bekostnad. Resultaten af sina studier har han ned- 

 lagt i en serie upi)satser, publicerade i Tidskrift för Skogshushållning 

 och i Botaniska Notiser. Det torde ej ligga någon öfverdrift i det på- 

 ståendet, att han i dessa fört växtfysionomiken så långt som den öfver- 

 hufvud torde kunna nå utan några mera ingående biologiska studier. 

 PYamställningen utmärkes oftast af stor reda och klarhet. Särskildt torde 

 hans arbete »Några drag ur de svenska växtsamhällenas utvecklingshi- 

 storia få anses som ett litet mästerverk, framför allt det kapitel, som be- 

 handlar klippsamhällenas utveckling. I sitt tillsammans med K. G. G. 

 Norling utgifna arbete ;> Skogsundersökningar i Norrland och Dalarne gaf 

 han en på fleråriga studier grundad framställning af barrskogsregionens 

 skogstyper, deras utvecklingshistoria och skogseldarnas betydelse härut- 

 innan. 1 den praktiska skogsvården ha dessa undersökningar tyvärr ej fatt 

 samma erkännande som Lundströms samtidigt utgifna arbete Om våra 

 skogar och skogsfrågorna». Detta torde till en del bero därpå, att Nils- 

 son i allmänhet var en mera tillbakadragen forskare. 



