139 



esorediosa. simplicia aut margine scyphi prolifero; apothecia pallida 

 vel maculis aurantiaco-rubentibus*, o pleurota (Floerk.) Sch.er. 

 (podetia plus minus sorediosa; apothecia coccinea^ samt c cerina 

 (N.tG.; Th. Fr. (podetia plus minus sorediosa. apothecia e parte 

 pallida. e parte aurantiaco-rubentia". af hvilka sålunda ej mindre 

 än 2. ochrocarpia och cerina. äro att anse som depigmentationer. 

 Den första är en tydlig mutant af stemmatina. den senare tyckes 

 innehålla ett par olika mutationer, af hvilka åtminstone den ena 

 är härledd från pleurota. 



Cl. coccifera har ett ofantligt utbredningsområde, inom hvilket 

 den oftast kan räknas som en af de allmännaste lafarterna. I öf- 

 verensstämmelse häniied äro depigmentationerna funna på flera 

 lokaler, men dessa ligga ytterst spridda inom de i lichenologiskt 

 hänseende bäst undersökta områdena. 



Waixio känner i sin monografi för ochrocarpia: 2 lokaler från 

 Finland, åtminstone 7 från Tyskland, 1 från Schweiz och 1 från 

 Massachusetts. Th. Fries' ord i Lich. Se. p. 71: ^Alia monstro- 

 sitas raro obvia est ochrocarpia Fik, apotheciis pallidis». uppfattar 

 Waimo (1. c. I. p. 167) som gällande Sverige. 



Cerina är icke så ofta funnen. Den hittades af C. X.egel på 

 Dresdnerhaide prope Kuchenbriiche ' och i så stor mängd att den 

 kunde utdelas i Rabenhorsts Lich. Eur. exs. Fasc. X n:o 303. 

 Sedan är den enligt Waimo funnen i HoUola i Finland och vid 

 Löpertshof nära Labiau. X.egels exemplar äro utvecklade från en 

 form af Cl. coccifera. som enligt Waimo står emellan stemmatina 

 och pleurota. Den innehåller »acidum chrysophanicum passim 

 parce in epithecio*. Hollola-formen står pleurota nära och inne- 

 håller mera krysofansyra. Labiau-exemplaren har Waimo ej varit 

 i tillfälle att granska. — Genom Kand. Th. Fries har jag fått ett 

 fynd af cerina från Sverige. Strax ofsan trädgränsen på Mörviks- 

 hummeln. Äreskutan. Jämtland 19^04^ förekom den i form af en 

 mycket liten tufva med två apothecieförande grofva podetier. Cl. 

 coccifera växte icke i det allra närmaste grannskapet. Det är en 

 tydlig pleurota. Podetierna ha en grågul anstrykning, de färgas 

 gula af KOH. Pykniden ha en betydligt mera mättad färgton än 

 apothecierna, men äro blekare än />/fHro/rt-pykniden. 



Bland gruppen Ochroleuca^ Fr. finnes en intressant, synnerligen 

 vacker art: Cl. carneola Fr., hvilken till sin morfologi och habitus 

 är förvillande lik en Cl. coccifera v. cerina med mera svafvelgfila 

 podetier. Det framhålles också någon gång i den systematiska lit- 



