145 



ningen regionalt, sä att det förbandade partiet synes liksom upj)- 

 byggdt af skottbaser i ett helt skottsystem. Afsmalningen mot de 

 normalcylindriska axelpartierna gar mera successivt hos de cylind- 

 riska fasciationerna. men tämligen hastigt hos de egentliga för- 

 bandningarna. Adventiva sidoskott äro sällsynta hos de förra; pä 

 förbandningarna äro de vanligare. De utgä här hufvudsakligen och 

 då ej sällan i hixurierande mängd frän tlankerna. mera sparsamt 

 från öfriga delar. 



På biaxelsystemen äro fasciationerna icke så kraftiga och med 

 jämnare öfvergångar mellan de fascierade och normala skottparti- 

 erna. Ett plattadt. 1 mm. bredt. torderadt skott är afbildadt i lig. ö. 

 Sådana äro ej så sällsynta. 



Af nu lämnade beskrifning torde framgå, att dessa fasciationer 

 och de med dem i samband stående företeelserna i skottens utbild- 

 ning erbjuda många analogier med fasciationsfenomenet hos fanero- 

 gamerna. men med de olikheter, som betingas af spetstillväxtens 

 tillbakaträdande gentemot den interkalära. Liksom hos faneroga- 

 merna fasciationen ej inträder hos alla skott och ofta först, dä dessa 

 nått en viss ålder samt i de flesta fall tydligast pa huf- v 

 vudstammen, uppträder hos Alectoria fascieringen regio- ^^ 

 nalt och starkast utpräglad hos den relativa hufvudaxeln. 

 Den oregelbundna förgrening, som hos fanerogamerna 

 uppkommer genom den kamformiga vegetationspunktens 

 klyfning. och den ökade skottproduktion. som blir en Fig- 0. Alecto- 

 följd af det ökade bladantalet, motsvaras hos Alectoria af ^^-^j Orlow 

 de förbandade skottpartiernas -Durchlöcherung och den 

 rikliga adventivskottproduktionen. Äfven torsionsfenomen analoga 

 med fanerogamstängelns äro iakttagna. 



Vi öfvergå nu till en liten utredning af den fascierade Alectoria- 

 formens systematiska valör och geografiska utbredning. 



Ar 1890 namngafs den för första gången af \V. Xyl.wder som 

 Alectoria vexillifera n. subsp. i Kihlm.vn. Pflanzenbiologische Studien 

 ans Russ. Lappland, p. 133. hvilken funnit den på tundran vid 

 Orlow på Kola-halfön. Följande år lämnade Kihlman Xyi. änders 

 diagnos, som lyder: 



»A. ochroleiica (Ehrh.). — A. re.villifcra Xvl. n. subsp. Thallus 

 ochroleucus, inferius membranaceo-dilatatus. lacunoso-foveolatus et 

 plicato-rugosus. passim lanior. vexillis firmis, låtit, pollicarem vel 

 2 cm. et amplius adtingentibus, crassit. 0,5 mm., vel tenerioribus, 



' Flechten aus Kola. p. 48. 



