137 



legen. Es unterliegt somit keinem Z\veifel. dass solide Markstränge 

 vorkommen uiul mit der Riiide verschinelzen. Emellertid tillägger 

 han omedelbart häipä: ob aber ausserdeni noch ein ungleichmäs- 

 siges DickeiiNvachstum der Rindenschicht stattfindet, ^velches lur 

 sich allein die Bildung kleinerer Vorsprunge verursachen könnte, 

 habe ich nicht genauer untersucht . Enligt min äsikt äro nerverna 

 pä den nu behandlade Ranialind-^OTmen sädana kortikalskikts- 

 bildningar. De utgöra ansvällningar af kortikalskiktet. hvilka vanli- 

 gen framtränga utåt som åsar. mera sällan intränga i gonidial- och 

 medullarlagren. De utgöras af i nervens längdriktning sträckta, tätt 

 förenade hyfer med litet lumen och tjocka väggar. Hvad nu själfva 

 anläggningen beträffar, är det lätt att se. att denna äger rum genom 

 interkalära tillväxts- och sträckningsfenomen i barkens säväl yngre 

 som äldre partier. Redan (K5 mm. under skottspetsen kan man 

 under mikroskopet i kortikalskiktet skönja en tydlig ådring. be- 

 roende pä att zoner af hyfer få en mera parallelltrådig struktur, 

 och omkring 2 mm. under densamma framstå pa säväl öfver- som 

 undersidan dessa zoner som med blotta ögat synliga emergenser. 

 Gränsen mot de egentliga kortikalskikts-elementen är ej stark, då 

 äfven dessa i hufvudsak gå i samma riktning som de nerver, intill 

 hvilka de gränsa. Om understundom gonidialskiktets hyfsystem 

 genom interkalär inlagring far kortikalskiktsnatur. lämnar jag oaf- 

 gjordt; jag har åtminstone ej som hos Alectoria rexilUferd funnit 

 sådana partier med inlagrade gonidier. Tidigast anläggas de två 

 raarginalnerverna. Yttersta spetsen af skottet visar ett virrvarr af 

 med hvarandra hopflätade hyfspetsar. På öfvergången mellan topp- 

 hvälfningen och långsidornas kanter anta de emellertid ett longi- 

 tudinalt förlopp och öfvergå nedåt mycket hastigt till starka, run- 

 dade lister, mellan hvilka ena sidan af skottet, medan detta ännu 

 står pä flagellstadiet. kommer att ligga som i bottnen af en — 

 stundom sluten — ränna. Under sin vidare utveckling kunna de 

 bitvis uppdela sig i tva eller tre liksom ock fläckvis sammanflyta 

 med öfver- eller undersidans nervatur. De liksom inrama skottet 

 och utöfva ett bestämdt inflytande på dess form och habitus. Från 

 dem utgå vinkelrätt mot moderskottet ställda apothecier och kortskott. 

 Tillväxten på skottets tvärnerviga sida är starkare, hvarigenom 

 partier komma att batformigt hoprullas. Dessutom inträda stundom 

 svaga torsioner kring skottets längdaxel, hvarvid sträckor af mar- 

 ginalnerverna mekaniskt verka som det band, hvilket samman- 

 binder bladfötterna på stänglar med Zwangsdrehungen. De hop- 



