174 



par uiie sorte de tronc, élevé au moins dun aux deux millini..' 

 émettent de ce tronc des laciniures de formes spécifiques ou coni- 

 plétement ou plus ou moins distinctes.- 



Att för /ön/jacea-knoppvarialionerna tillämpa denna sammanväx- 

 ningsteori, sålunda tyda dem som falska sådana, hvilket jag nu för- 

 slagsvis antagit som förklaring till dessa Hues fastigiato-fraxinea- 

 former, är omöjligt, då /"a/Z/jacea-skotten tydligen frambrutit från en 

 mängd punkter af fraxinea-hålen, då denna ungefärligen nått de 

 dimensioner den hade vid insamlingen. Den eventuella samman- 

 växningen mellan fraxinea och fastigiata måste ha ägt rum mellan 

 ungefär jämnstora individer — och tydligen pä ett tidigt ungdoms- 

 stadium — ty de resp. skottsystemshälfterna hade, med det plau- 

 sibla antagandet af en något mindre tillväxtsintensitet för fastigiata. 

 ekvivalent höjd. De mått Hue meddelar för 3 exemplar äro: 



Frax/nea-skottsystemet. Fasligiata-skottsysiemet. 



N:o 1 (Typ I) 3 cm. 2 cm. 



N:o 2 (Typ II) 6 » 4 » 



N:o 3 (Typ II) 3,.-. » 2,5 » 



Det finnes en möjlighet — gällande också de nyss behandlade 

 r^s/?ea-formerna — som dock med vår nuvarande kännedom om 

 svampindividens uppkomst knappast behöfver på allvar diskuteras. 

 Det är den, att groddslangarna från en fraxinea-apor, hvilka nyss 

 funnit en näralg, inträngt i en groende /arz/jacco-soredie, eller vice 

 versa, och att ett sammansatt individ uppkommit, där fraxinea 

 blifvit den morfologiskt bestämmande, men att /inrmacea-hyferna pa 

 vissa punkter lyckats bryta fram som knoppvariationer. 



Hue själf, som icke tänkt sig möjligheten af en samman växning, 

 tager en eventuell hybridisation som den närmaste förklaringsgrun- 

 den till uppkomsten af sin blandade Ramalina-iorm. Det skulle 

 sålunda i dessa fall ha förelegat hybridspaltning. Gifvetvis borde 

 äfven en sådan förklaring, om den är riktig, kunna utsträckas till 

 /arfnacea-knoppvariationen. Då man ännu endast obetydligt kän- 

 ner /?a/77a/z7ja-apotheciets utvecklingshistoria, skulle väl den fastaste 

 utgångspunkten för en sådan hj^potes ligga i att de eventuella han- 

 organen, spermogonen-pykniden, ej äro sällsynta hos någon af de 

 ifrågavarande arterna. Visar det sig emellertid vid framtida under- 

 sökningar som fullt säkert, att ascosporerna endast alstras på kön- 



' P. 27 anföres ett fall på 4 mm. 



