175 



lös väg, måste man antaga vegetativ mutation som förklaring till de 

 af mig funna knoppvariationerna. Om denna varit atavistisk eller 

 progressiv återstår också att afgöra. Den rikliga produktionen af 

 soredier, som ersätta apotheciernas sällsynthet, talar onekligen för 

 att farinacea är yngre än den ymnigt apotheciebärande fraxinea. 

 som saknar soredier. I så fall skulle det märkliga fallet af en 

 verklig progressiv knoppmiitation föreligga. 



F^ör min del tror jag, att knoppmutationer spelat och fortfarande 

 spela en framträdande roll vid lafvarnas artbildning. För de blif- 

 vande undersökningarna pa detta område gäller det närmast att i 

 naturen uppsöka nya sådana. De fynd, som redan äro gjorda, tala 

 ett tydligt språk för att arbetsfältet är både rikt och lönande. 



Jag tillåter mig slutligen rekommendera det genom Bitter sa 

 intressant vordna undersläktet Hypogymnia af släktet Parmelia till 

 studier i detta hänseende. Den mångfald af soral-former. som här 

 kommit till uttryck, medan andra karaktärer förblifvit jämförelse- 

 vis oförändrade, talar för att Hypogymnia nyligen spaltat och fort- 

 farande spaltar sig i en viss riktning. Har denna spaltning försig- 

 gått genom knoppmutation, borde sådana fall kunna anträffas, där 

 från ett bålparti utginge skott med en annan arts soraltyp. Mina 

 efterforskningar i detta hänseende, och jag har sedan 1902 under- 

 sökt hundratals och åter hundratals exemplar, ha visserligen hit- 

 tills utfallit negativt — dock rikligen belönats genom upptäckten 

 af återslagsskott, nya soralformer. troligen nya elementararter o. s. 

 v. — . men vikten af eti positivt fynd af den natur jag nu antydt 

 bör sporra till nya försök. Dessutom tyckas, efter Parmelia phy- 

 sodes att döma. af hvilken man på olikartade substrat och under 

 skilda yttre förhållanden kan finna massor af från soredier utveck- 

 lade unga individ, de tekniska svårigheterna för kulturer vara 

 jämförelsevis lätta att öfvervinna. Och med ett antal planmässigt 

 ordnade sådana hade man beträdt den väg, som förr eller senare 

 måste beträdas, om man vill rycka den utomordentligt viktiga frå- 

 gan om sättet för lafvarnas art- och varietetsbildning närmare in 

 på lifvet. 



Hufvudmassan af det material, som ligger till grund för denna 

 studie, har jag dels själf insamlat, dels undersökt i Uppsala uni- 

 versitets storartade laf herbarium, med hvilket nu också Th. Fries' 

 bekanta samlingar äro införlifvade. En del material har jag fått 



