217 



i anspråk af turister och bland dessa ett rätt stort antal botanister 

 eller botaniskt intresserade. Ryktet om Tornejavres och de om- 

 gifvande tjällens och fjälldalarnas storslagna nordiska skönhet, här- 

 liga luft och rika flora spred sig hastigt och turistströmmen kom 

 också snart i snabb tillväxt. Mer än det ödsliga Vassijaure visade 

 sig Abisko lockande. Turistföreningen lät därför därstädes upp- 

 föra ett rymligt turisthotell, som öppnades 1906 och under som- 

 maren och hösten delta år hade talrika gäster. Äfven vid andra 

 järnvägsstationer hafva bostäder börjat uppväxa och det kan icke 

 dröja länge, innan Björkhden, Kaisepakte m. fl. stationer i grann- 

 skapet af Tornejavre komma att erbjuda härbärgen åt turister 

 under sommarmånaderna. Tills vidare står dock Abisko främst, 

 ej blott såsom en god utgångspunkt för fjällturer utan äfven såsom 

 ett centrum för botaniska undersökningar. 



Tornej a%Te är en härlig sjö. Träsk, i den mening, som detta 

 ord vanligen tages i södra och mellersta Sverige, är den alls icke, 

 huru ofta den än skrifves och benämnes Torne träsk. Dess namn 

 på finska är Tornejärvi och på lapska Tornejavre^ det namn som 

 förf. här med förkärlek använder. Klart och rent är dess vatten 

 och det uppröres ofta våldsamt af de från de omgifvande fjällen 

 nedbrusande kastvindarne. En vacker öfverblick af sjön och dess 

 omgifningar kan man erhålla från den högländta ön Abiskosuolo, 

 som ligger framför Abisko ett par kilometer ut i sjön. Då det är 

 lugnt ser man därifrån nästan åt alla håll väldiga fjällmassor spegla 

 sig i den blåaktiga kristallspegeln. Österut sänka sig och försvinna 

 fjällen, men blickar man åt söder skymta (från öster till väster 

 räknadt' efter hvarandra Kaisepaktes svårtillgängliga terrasser, 

 Tjuonatjåkkos tvära stup. Xissontjåkkos mäktiga isrygg, Palim- 

 tjåkkos rundade kupol. Somaslakis hvitglänsande hjälm, Kieronas 

 kärfva branter och det tunga, mörka. h. o. d. hvitstrimmiga Nuolja 

 leller Xuljalaki'. allesammans väldiga storfjäll, några nående en 

 höjd af inemot 1.800 meter. Ännu mera västerut glindra gräns- 

 fjällen mot Norge. Äfven sjöns norra sida omgärdas af snötäckta 

 toppar, däribland det ståtliga högfjället Tuoptertjåkko med dess 

 förberg, det för sin växtlighet bekanta Majvatjåkko heller Vaiva- 

 nenlaki). 



I Tornejavre utmynna en stor mängd större och mindre vatten- 

 drag, som under sin väg från is- och snöregionerna göra vattenfall 

 på vattenfall och flerestädes genom klippan skurit sig ned i djupa 

 klyftor af N-tterst pittoreskt utseende och, där stenarten utgöres af 



