220 



jaure var tillgången lill ijället Vasitjåkko Hill och markerna och 

 fjällen kring Riksgränsen likaså. En och annan ntflykt till mera 

 aflägsna fjäll ha nog äfven gjorts, men ännu alltjämt torde hittills 

 gjorda undersökningar böra betraktas endast såsom rekognoseringar 

 af strödda punkter, viktiga såsom sådana men otillräckliga att 

 gifva en full bild af dessa trakters vegetationsförhållanden. 



Af särskildt intresse är att tillse järnvägsbyggnadens och järn- 

 vägstransporternas inflytande på vildmarksflorans uppblandning 

 med främmande element; ett viktigt bidrag till kännedomen om 

 växtimporten under järnvägens byggnad har N. Sylvén, som som- 

 maren 1903 arbetade vid den naturvetenskapliga stationen vid 

 Vassijaure, lämnat (Botan. Notis. 1904 H. 3). 



Mången gång har jag mött den föreställningen, att vegetationen 

 i dessa högnordiska fjälltrakter hufvudsakligen skall förete för- 

 krympta former. Uppe på Ijällen eller på vindiga ställen eller där 

 vegetationen lefver på en tunn jordskorpa, hvilande på bottenfrusen 

 mark, är det nog så, men på mera gynnade ställen t. ex. vägen 

 mellan Abisko och Björkliden finnes i Nuoljas bäckdalar en syn- 

 nerligen rik och kraftig växtlighet och i ännu högre grad är detta 

 förhållandet a sjöns norra sida, där sluttningarne vetta mot söder, 

 naturligtvis äfven här, hufvudsakligen i llod- och bäckdalar. En 

 kännare af dessa trakter, Otto Sjögren, säger (Turistfören. årsskr. 

 1905): »Så vackra skogsängar som vid Snuorajokk, Pesisjokk och 

 Pålnoviken får man leta efter på sydsidan , och han tillägger: 

 »Vegetationen är ovanligt kraftig — såge man ej fjällen, skulle 

 man tro sig vara någonstädes på ostkusten af mellersta Sverige.» 

 Och Sjögrens omdöme gäller äfven till fullo om Ortojokksdalen 

 och Majvatjåkkos sluttningar. Där liksom vid Snuorajokk nå björ- 

 karna en höjd och en lummighet, som säkert föga understiger, 

 hvad man kan se i mellersta Sverige. Björkstammar, som mättes, 

 visade ett omfång af mera än 1 meter. Rönnar och häggar växte 

 högt och visade en blomsterrikedom, hvartill jag aldrig söderut 

 sett maken. Geiim rivale, TroUiiis europwus, Spircva iilmaria f. de- 

 niidata, Mulgedium alpimim, Cirsinm heierophijllum. Miliiim effusiun, 

 Polystichum spimdosum [i dUatatunh Onoclea Struthiopteris, Cystop- 

 tcris montana m. fl. nådde en höjd och en frodighet, större än i 

 allmänhet i sydligare trakter. Å dessa gynnade lokaler möter man 

 äfven Rubus idaiis, Fragnria vesca, Actcra spicata. Paris quadrifolia. 

 Viola montana o. s. v. 



Under de 3 somrarna 1903, 1905 och 1906 har jag tillbragt några 



