272 



foderblad, hvilkel dock var mindre än de öfriga; ståndarnas ställ- 

 ning i två af dessa är nyss omnämnd, de båda öfriga tillhörde typ IV. 



Samtliga nu anförda exempel synas mig vara att tolka såsom 

 redan till anlaget och byggnadsplanen fyrataliga blommor. Man 

 kan näppeligen påstå, att afvikelsen från femtalet beror på samman- 

 växning; det finns i verkligheten ingenting, som skulle kunna be- 

 rättiga till en sådan tolkning. Kronbladen (liksom också ståndarna) 

 äro lika stora, och deras nervatur antyder icke heller någon sam- 

 manväxning hos något af dem. De stundom uppträdande öfver- 

 taliga ståndarna kunna ej heller anses bevisa någon dylik; sådana 

 finnas äfven hos i öfrigt normala femtaliga blommor. Och frukt- 

 bladen stå, att döma efter förhållandet hos andra Bicornes, t. ex. 

 Vaccinium och Ledum, i fråga om antal i mindre intimt samband 

 med blommans öfriga blad än dessa sinsemellan. 



En eller annan gång träffar man dock blommor, som med afse- 

 ende på foder eller krona eller hvad båda dessa kransar beträffar 

 äro till utseendet fyrataliga, men i hvilka en sammanväxning uppen- 

 barligen föreligger. För två sådana, som fullständigt öfverensstämde 

 med hvarandra, har jag antecknat: foderblad 5, af hvilka två äro 

 sammanvuxna med hvarandra ungefär till midten; kronblad 4, af 

 hvilka det, som står snedt innanför de båda med hvarandra sam- 

 manvuxna foderbladen, är bredare än de öfriga och urnupet i spetsen; 

 ståndare 10(1 — 2 — 3 — 4; de sistnämnda innanför det stora kron- 

 bladet); fruktblad 5 (två innanför det stora kronbladet). I en annan 

 blomma funnos fem foderblad, af hvilka ett stod midt utanför det 

 nedan omnämnda stora kronbladet; kronbladen voro fyra, ett större 

 än de öfriga och klufvet i spetsen; ståndare 11 [3 (borde efter 

 kronbladels knoppläge vara 2) — 2 — 3 (en har förskjutits hit från 

 vidliggande kronblad) — 3 (innanför det stora kronbladet; enligt de 

 öfriga kronbladens knoppläge borde här stå 4)]; fruktblad 5 (två 

 innanför det stora kronbladet). Dessa blommor äro uppenbarligen 

 afvikande i helt annan grad än de förut skildrade och kunna med 

 fog betecknas såsom abnorma. 



Något mindre ofta än de fyrataliga förekomma blommor, som 

 äro normalt sextaliga, d. v. s. hafva 6 foderblad, 6 kronblad, 12 

 ståndare och 6 fruktblad. Åtta sådana hafva undersökts. I en sex- 

 talig hyllekrans äro gifvetvis ganska många olika fall af tegellagdt 

 knoppläge tänkbara. Dessa åtta blommor representera också icke 

 mindre än fem olika typer, hvilka bäst kunna karakteriseras genom 

 ståndarnas ställning: 



