;n3 



I£, Jxirnnense Dahlst. n. sp. 



Caiilis 2.1 — 40 cm. altus. gracilis — crassiuscuhis. 1 — 2-folius. inferne 

 parce pilosus et tere efloccosus, superne epilosus v. sparsim pilosus 

 et sparsim glandulosus. 



Folia basalia 4 — 6. exteriora late ovalia. obtusa, denticulata. in- 

 termedia ovalia — ovata v. ovato-oblonga. obtusiuscula, aequaliter, acute 

 et late dentata. basi ovata v. ± subsagittata, interiora ± ovata 

 — ovato-lanceolata, vulgo angustius et acutius ad basin sa^pe longe 

 dentata, acuta, saturate viridia. in petiolis dense et longe. in mar- 

 ginibus densiuscule bre\ius pilosa, in margine rarissime glandulosa: 

 fol. caiil. inferius petiolatum. ovato-lanceolatum — late lanceolatum, 

 acute dentatum. ad basin sa^pe subulato-dentatum. summum sessile 

 lineare: omnia subtus vix stellata. 



Inflorescentia oligo — polycephala. paniculata — umbellata. ramis acla- 

 dium longum 15 — 35 mm.' lequantibus v. paullum superantibus. 

 pedicellis brevibus. densiuscule canofloccosis, glandulis longis in- 

 ferne sparsis. superne densiusculis vestitis. 



Involiicra brevia. sat lata. atro-viridia. squamis exterioribus linc- 

 ari-lanceolatis. ol)tusiusculis. marginibus leviter stellatis. interioribus 

 latiusculis. lineari-lanceolatis. omnibus in apicem acutum v. obtu- 

 siusculum attenuatis. marginibus anguste fusco-virescentibus. inti- 

 mis acutis — subulatis. margine late et apice toto virescentibus. omni- 

 bus apice leviter comosis. glandulis longis atris. pa^^■is et medio- 

 cribus immixtis. dense vestitis. microglandulis parcis. intermediis 

 margine sa^pe levissime stellatis. 



Calathiuin sat obscure luteum. subplenum, c. 35 mm. latum. 

 Ligiila' apice glabrfe. Stylus livescens. 



Tillhör onekligen \igrescentia och står inom dessa närmast den 

 grupp, som till hahitus och karaktärer mest närmar sig Silvatici- 

 formia ai siib indy atiim-iy pen. Till holkarna närmar den sig isynner- 

 het denna senare grupp genom de mellersta och inre holktjällens 

 breda gröna kanter samt genom de längre och tinare glandierna. 

 Dessa, som äro långa och mörkknappiga öfvergä emellertid genom 

 alla mellanformer i mycket sparsamma mikroglandler. Förekoms- 

 ten af dessa liksom af de. om än sparsamma, glandierna i bladens 

 kanter gör mig benägen att hellre föra denna form till Xigrescentia 

 än till Silrnticiformia. Dessutom har den en ganska stor och ej 

 enbart habituell likhet med H. naiitanense. som utan tvekan kan 



