323 



Innan jag öfvergår till redogörelsen för Dr. Willis undersök- 

 ningar öher endemismen på Ceylon, må emellertid lämnas en fram- 

 ställning i största korthet af hufvuddragen af den ceylanska florans 

 sammansättning och härkomst. Genom ett bergigt högland i det 

 inre afdelas Ceylon liksom i tvenne eller kanske snarare trenne kli- 

 matiskt skarpt skilda områden, nämligen: 11 det fuktvarraa området 

 i sydväst med endast obetydlig, knappt någon torrtid under slutet 

 af NO-monsuneni; 2* det torra området i nordost med en regntid 

 (under NO-monsunen» och mycket lång torrtid i under SW-monsu- 

 neni samt 3» höglandsområdet, som är fuktigt, med nederbörd nästan 

 hela året om. Dessa olika klimatområden bero på monsunvindarna, 

 i det att sydvästmonsunen. som är sommarmonsun april — oktober), 

 medför ymnig nederbörd åt landet i sydväst och åt höglandet. Det 

 är just detta högland, som verkar afkylande på den fuktighetsmättade 

 hafsvinden och som därför orsakar nederbörden. Men sedan atmos- 

 fären så afgifvit sin fuktighet som regn öf\-er sydvästra Cevlon, har 

 den intet till öfvers för landet i nordost, som därför under denna 

 tid lider af ihållande torka och endast de uppsvällda floderna bära 

 där vittnesbörd om de regnmängder, som falla i höglandet. Under 

 nordostmonsunen åter äro förhållandena omvända. Xu kommer 

 nederbörden öfver landet i nordost och torrtid infaller i svdväst. 

 Men på grund af — bland annat — nordostvindens större fuktig- 

 het räcker nordostmonsunen dock till att äfven medföra något 

 regn öfver landet i sydväst, som äfven under nordostmonsunen får 

 sina skurar och således aldrig blir helt utan nederbörd. Detta för- 

 orsakar nu en stor olikhet i vegetationens sammansättning, i det att 

 sydvästra Ceylon far en mera rent tropisk prägel och på sina ställen 

 utbildar typisk regnskog, medan nordöstra Ceylon blir underkastadt 

 en utpräglad, liktidig periodicitet i sin utvecklingscykel, så att t. ex. 

 många löftallande träd också ingå i dess skogar. Höglandet 

 med sin under hela året tämligen likformigt fördelade nederbörd 

 har den tropiska höglandstlorans typiska natur: låga. knotiga träd 

 med små. läderartade, mångåriga blad med rikt epifytlif af mossor 

 och orkidéer, på samma gång floran äfven är rik på örter. 



Utvecklingshistoriskt och växtgeografiskt är området i sydväst 

 nära besläktadt med det stora malajiska florområdet — det är så- 

 ledes af sydostligt ursprung — medan åter vegetationen i nordost har 

 iullständigt sydindisk karaktär af samma slag som på Coromandel- 

 kusten. Höglandstloran åter med sin relativt stora rikedom på örter 

 är en sydlig afläggare af den centralasiatiska höglandstloran och 



