324 



har utanför Ceylon sina närmaste släktingar på de sydindiska höj- 

 derna, t. ex. på Nilgiribergen. 



Beträffande de endemiska arterna är det nu att märka, att dessa 

 icke äro Hkformigt fördelade på de olika klimatområdena. Så före- 

 komma så godt som inga endemister inom det torra området i nord- 

 ost, däremot äro de talrika såväl inom höglandstloran som inom 

 vissa delar af det fuktvarma sydvästområdet, hvilket äfven hyser 

 endemiska släkten (t. ex. af familjen Diplerocarpacece). Höglands- 

 floran visar äfven endemismen mycket utprägladt. Men det är 

 anmärkningsvärdt, att om också likheten med Sydindiens bergs- 

 Hora är stor beträffande släkten, är den ganska ringa beträffande 

 arter, i det att endast ungefär hälften af den ceylanska höglands- 

 florans arter äfven äro funna i Sydindien. Således kan om dessa 

 höglandsfloror uttalas den paradoxen, att de både äro hvarandra 

 mycket lika och mycket olika. Så t. ex. af släktet Strobitanthes, 

 som ofta bildar undervegetationen i skogarna på höjderna, har Cey- 

 lon 22 arter och Nilgiri-höjderna 29, men endast 2 äro gemensamma! 

 Likaså af Impatiens äro endast 2 arter gemensamma, medan Ceylon 

 har ytterligare 10 endemiska arter och Nilgiri-bergen 80 arter! 



Nu har det sedan länge iakttagits, att många af Ceylons högsta 

 berg och ofta just topparna hysa en stor mängd endemiska arter, 

 hvilka där hafva en ytterst begränsad utbredning. Det är en dylik 

 bergstopps vegetation som Dr. Willis nyligen undersökt och skild- 

 rat i sitt arbete om Horan på Ritigala. 



Ritigala, beläget inom norra centralprovinsen å Ceylon, är ett 

 isoleradt berg, som skjuter nästan direkt upp till en höjd af öfver 800 

 m., således ungefär som Gellivara Dunder. Detta är ju ej någon 

 så betydande höjd, men som berget är alldeles fristående och reser 

 sig direkt från låglandet, gör det ett imponerande intryck. När- 

 maste höjder i söder äro belägna minst 7 svenska mil därifrån och 

 i norr trälfas inga motsvarande höjder förr än i Sydindien på ett 

 afstånd af ett 60-tal svenska mil. Ritigala ligger helt och hållet 

 inom den torra zonen på Ceylon och detta område sträcker sig 6 — 7 

 mil söder om berget, så att regionen nedanför toppen och rundt- 

 omkring har regn under nordostmonsunen, men lider under den 

 öfriga tiden på året af ihållande torka. Som monsunerna måste antas 

 hafva blåst såsom nu under oändliga tidrymder, så har klimatet 

 också med all säkerhet varit så godt som oförändradt under ofant- 

 liga tider. Några nivåförändringar af betydenhet hafva lika litet ägt 

 rum, med säkerhet icke sen tertiärtiden. 



