331 



verkligen varit g\*nGsamma för de lokala förhållandena. Men ende- 

 miska arter äro nästan alla utmärkta for sällsynthet, ofta äro de på 

 Ceylon begränsade till någon enstaka lokal i en skog eller på en 

 isolerad bergstopp eller dylikt. Särskildt det sistnämnda är mycket 

 vanligt och nästan hvarje litet mera afsides belägen ceylansk bei^s- 

 topp hyser någon för den toppen karakteristisk endemist. 



Orsaken hvarför just bergstoppar fÖ^etTädes^^s hysa endemiska 

 arter, får på grund af hvad ofvan anförts nu sin förklaring i den 

 försvårade spridningen eller ofta rent utaf omöjligheten för en växt 

 att genom successiv vandring, steg för steg, komma från dylika plat- 

 ser. De yttre förhållandena, vegetationsbetingelserna t. ex. vid ber- 

 gets fot och landet omkring, äro nämligen så olikartade dem på 

 toppen, att en växt utbildad för klimatiska förhållanden o. s. v., 

 som råda på toppen, helt enkelt icke kan existera i låglandet. En 

 successiv spridning blir då absolut utesluten och äger icke växten 

 i fråga särskild organisiition för spridning på långa sträckor genom 

 vind eller djur^ så måste den förbli på den plats, där den en gång 

 uppstått, d. v. s. den blir en endemisk art för platsen i fråga. På 

 detta sätt förklaras ju också lätt öamas endemism. 



Nu ger mutationsteorien en naturlig förklaring å alla dessa feno- 

 men. Endemistema hafva icke uppstått genom urval ur många 

 små variationer, de äro icke heller anpassningar» till några kli- 

 matiska förhållanden, som härska just inom de ofta mycket små. 

 begränsade områden, där de förekomma, utan de äro helt enkelt 

 mutanter, hvilkas begränsade utbredning beror på deras ringa sprid- 

 ningsmöjligheter. Detta framgår tydligt afWiLns' undersökning af 

 floran på Ritagala. 



Xu blir det också litet mera förklarligt, hvarför de endemiska 

 arterna på Ceylon företrädesvis förekomma i höglandet samt i de 

 spridda regnskogsområdena i sydvästra Ceylon, däremot alls icke i 

 låglandet i nordost. Såväl på bergen i höglandet, hvilka ofta äro 

 skilda ål af vegetationsbälten af helt annan karaktär som inom de 

 rent tropiska skogsområdena i sydväst, hvilka icke bilda ett sam- 

 manhängande helt. utan äro insprängda mellan vegetation af annan 

 natur, förefinnas de bästa betingelserna för endemism. emedan just 

 de erbjuda så talrika växtlokaler med alla förutsättningar att för- 

 blifva isolerade. Här inom dessa områden ha vi äfven den del af 

 Ceylons vegetation, som längst har gått sina egna utvecklingsvägar 

 och hvars närmaste stamförvanter äro mest aflägset belägna. Den 

 tropiska regnskogen är nämligen af indo-malajisk natur liksom hög- 



Spensk Botajiisk Tidsirift. 23 



