334 



sen bero på just försvårande spridningsmöjligheter såsom förut 

 ofvan framhållits på tal om endemismen på Ceylon. Men å andra 

 sidan synes närvaron just af öfvergångsformer strida emot detta 

 antagande att här mutationer skulle föreligga. 



Det viktigare skälet emellertid för antagandet, att klimatiska fak- 

 torer spela in artombildande, är likväl den parallellism, som Mur- 

 BECK påvisar i karaktärer mellan olika arter och former, som hafva 

 likartad utbredning. Så äro ju hägge de västliga varieteterna såväl 

 af R. vesicarius {y rhodophijsa) som af R. simpliciflorus (;? maderen- 

 sis) skilda från sina respektive moderformer genom likartade karak- 

 tärer, nämligen: tillspetsade blad, större inre hylleblad samt större 

 frukter. Detta är i full analogi med livad man förut känner från 

 andra dylika fall af arter med likartad geografisk utbredning. Så äro 

 ju t. ex. de bägge som man antager klimatiskt utbildade Gentiana 

 baltica Murb. och Gentiana »/z9'//?o.sa Willd.,som hafva ungefär samman- 

 fallande geografiskt utbredningsområde, äfvenledes utmärkta af lik- 

 artade karaktärer. Och detta gäller icke blott den biologiska karak- 

 tären, e nårigheten i motsats mot respektive stamformers tvåårighet, 

 utan äf ven rent morfologiska karaktärer t. ex. bladlorm, i det såväl G. 

 Indtica som G. idiginosa bägge hafva de nedersta bladen äggrundt- 

 lancettlika, under det att likaledes bägge stamformerna hafva motsva- 

 rande blad tunglika. Den klimatiska artbildningen skulle således 

 kunna karakteriseras så: att likartade yttre faktorer framkalla lik- 

 artade karaktärer. Att denna regel gäller inom vissa gränser för 

 en massa arters ackommodationsformer är sen länge bekant. T. ex. 

 på sådana växter, som kunna växa såväl j)å land som i vatten 

 ( Pohjgonnm ainphilniun o. dyl.) framkallar vattenlif likartade form- 

 förändringar t. ex. sträcka internodier, flytblad o. v. s., liksom olika 

 växters sol- och skuggblad förete likartad byggnad, men dessa egen- 

 skaper äro inga fixa karaktärer, utan endast utslag för växtartens 

 s. k. ackommodation eller plasticitet, d. v. s. dess förmåga af regu- 

 lativ reaktion mot olikartade förhållanden. Dylika förändringar 

 hafva ju också därför kallats regulationer (Dktto) och dessa kunna 

 icke gifva upphof till några nya arter. 



Men att klimatiska faktorer kunna inverka på typers eller modi- 

 fikationers (Hkdluno) egenskaper vid deras uppkomst är dock icke 

 därför alldeles uteslutet. Vissa iakttagelser öfver vinterhärdiga hvete- 

 sorters uppkomst peka ju åt det hållet. 



* Se härom Tedin, Ytterligare Ijidrag till kännedomen om hösthvetesorternas 

 vinterhärdighet. (Sveriges Utsädesförenings Tidskrift 11, 1901) samt Hedkund, Om 

 skilnaden mellan Lactuca Chaixii Vill. och L. quercina L. Bot. Not. 1906. 



