349 



Strasburger har nu företagit en omfattande undersökning af 

 kloraliserade rötters cytologiska förhållanden, men därjämte en 

 granskning af de uppgifter som finnas om förekomsten af ymphv- 

 brider. både frän cytologisk och historisk synpunkt. 



De resultat han därvid ernått äro i korthet följande: 



Némecs uppgifter om kloralhydrats inverkan pä Pisuni bekräftades 

 såtillvida att syndiploida delningsstadier till en början voro mycket 

 vanliga; omkring 27 tim. efter kloralbehandlingen aftogo dvlika 

 delningar märkbart, någon reduktionsdelning eller dylikt kunde 

 Strasburger dock, trots undersökning af 100-tals kärndelningar, 

 aldrig påträtTa och han anser att uppgifter om dylika helt enkelt 

 böra strykas ur litteraturen. Hur skall man da förklara det för- 

 hållandet, att i senare stadier endast diploida kärnor förekomma? 

 Strasburger på^-isa^ då att mycket snart de syndiploida kärnorna 

 börja Aisa tecken till upplösning: kärndelningarna börja bli anor- 

 mala, dotterkromosomgrupperna sprängas sönder till talrika smärre 

 kärnor och slutligen visa sig på flera ställen i dylika rötter celler, 

 som förete alla tecken till upplösning. En typisk spole kan nog 

 utbildas af en syndiploid kärna, men i det ögonblick dotterkromo- 

 somerna vandra mot polerna tycks sammanhållningen sluta och 

 det kommer mera sällan till bildning af en ny syndiploid kärna. 

 Es ist. als wenn mit Schwund der Spindelpole der zentrierende 

 Einfluss schwände. der alle die vorhandenen Chromosomen ein- 

 heitlich zusammenhielt. Såsom en följd af dessa förhållanden, 

 visar det sig också att kärndelningsfigurer uppträda med mycket 

 varierande kromosomtal. Strasburger finner alltså på grund af 

 ett noggrannt studium af dessa förhållanden att celler med syndi- 

 ploida kärnor förr eller senare ^'isa tecken till degeneration och 

 slutligen upplösas. Någon reduktionsdelning kunde aldrig påvisas. 



Hvad speciellt beträffar den af Xémec som bevis för en reduk- 

 tionsdelning publicerade figuren, så har nog Strasburger ganska 

 rätt i sin uppfattning att den bevisar skäligen litet. Det enda 

 märkvärdiga med densamma är. att cellen är så mycket större än 

 kringliggande och man därför väntar sig ett större kromosomtal än 

 hvad figuren anger. 



Vidare söker Strasburger. genom en ganska ingående gransk- 

 ning af de historiska dokumenterna beträffande uppträdandet af 

 ymphybrider visa att ännu så länge är dessas ursprung åtminstone 

 ganska t\-ifvelaktigt. Och frågan är om ej i vissa fall ympkvisten 

 själf redan varit en hybrid. En utförlig behandling ägnas den 



