357 



Såsom redan ofvan påpekades, anträÖas hos Gentiana campestris 

 ej sällan axillära blommor, som äro tretaliga i krona och androe- 

 ceum; mer än ett hundra sådana hafva undersökts. Många gånger 

 visade sig de flesta blommorna på samma individ vara så beskaf- 

 fade: i andra fall förhöll sig endast en eller annan på detta sätt 

 och då hufvudsakligen sådana, som sutto ^^d de öf\"ersta bladparen. 

 Fruktbladen^ voro hos dessa blommor alltid två och mediana. I 

 fodret var det städse det ena af de båda mindre bladen, nämligen 

 det bakre lin emot hufvudaxeln sittande som undergått reduktion. 

 Än saknades det helt och hållet, och i så fall var blomskaftet en- 

 dast försedt med tre åsar. af hvilka dock den bakre var mer eller 

 mindre tydligt dubbel: än var det tillstädes i form af ett större 

 eller mindre rudiment eller åtminstone betydligt mindre än det 

 främre, och i så fall var visserligen blomskaftet försedt med fyra 

 åsar. men de båda bakre voro mer eller mindre närmade hvar- 

 andra. De tre kronbladen voro vanligen lika stora, och ett af dera 

 var städse vändt mot hufvudaxeln. Dessa tretaliga blommor följa 

 alltså i fråga om orienteringen den allmänna regeln för blommor 

 utan förblad ijfr Eichler. Bliithendiagramme. I. p. 31 . 



Frånsedt foderbladen, visade sig öfvergångar mellan tre- och fyra- 

 talighet i de axillära blommorna skäligen sällsynta. I ett par fall 

 hade i blommor med t\Tatalig krona den bakre mediana ståndaren 

 slagit fel eller var förkrympt. 1 några andra fall var i tretaliga 

 blommor det bakre kronbladet större än de öfriga, och ett par gånger 

 fann jag detta kronblad grundt klufvet och innanför detsamma en 

 Qärde fullständig eller rudimentär ståndare. 



Tretalighet i de ofvan omnämnda framför stående, senare sig ut- 

 vecklande blommorna visade sig vara lika vanlig som i de tidigare 

 och stod ej i något beroende af tretalighet i dessa: det kan hända 

 att båda blommorna i samma blad veck äro tretaliga i lika väl som 

 båda fATa tåliga», eller att den tidigare är tretalig. den senare fyra- 

 lalig och vice versa. 



Afvikelser i riktning mot tretalighet i toppblomman har jag iakt- 

 tagit mycket sällan. På ett individ, som hade mellanbladen ord- 

 nade i krans med tre i hvarje och en eller två blommor i hvarje 



fruktbladen i mer än nittionio fall af hundra intaga. En tanke i den riktningen 

 synes hafva föresväfvat E. Gilg. när han Engler & Pr.\ntl, Die naturl. Pflanzen- 

 fam. IV: 2 (1895V p. 57" säger: 'Ich raöchte glauben, dass wir es hier mit Druck- 

 wirkungen der einzelnen Blutenteile auf einander zu thun haben. welche ja häuGg 

 in gewisser Weise zu variieren pflegen.» 



