382 



olika år, så att vi närmare kunna blifva bekanta med villkoren 

 för dess uppträdande. Detta skulle ju ha ett icke ringa intresse. 

 Men då måste den också få skydd mot de stråtröfvarskaror af 

 växtsamlande skolpojkar, som då och då draga till Gotland, eller 

 de växtkrämare, för hvilka en sällsj^it växt endast har intresse 

 såsom objekt för växtpressning och byte. 



Vid den tidpunkt (början af augusti), som Hejdebyexemplaren 

 först insamlades, funnos talrika groddplantor på r/?i/;jH/.s-rötterna. 

 De befunno sig i ganska växlande utvecklingsstadier, dock fann jag 

 inga så långt utvecklade plantor, att man kunde vänta, att de under 

 den återstående delen af sommaren skulle gå i blom. De flesta 

 groddplantorna hade utvecklat en liten stamknopp och talrika 

 rötter. I detta tillstånd lära de öfvervintra enligt Koch (l. c. pag. 183), 

 men om de följande år nå blomning är osäkert, möjligen hafva 

 åtminstone en del individ pleiocyklisk utveckling. Äfven de äldre 

 individens utveckling var ganska växlande; de flesta voro öfver- 

 blommade, några hade nästan mogna frukter, ett fåtal stodo i 

 blom; ännu i början af september påträffades några blommande 

 individ. Förklaringen till den stora växlingen i individens ut- 

 veckling ligger säkerligen däri, att Orohanche-frömxs groning ej 

 endast är bunden vid gynnsam temperatur och fuktighet. Härför 

 fordras nämligen ett alldeles speciellt villkor. Fröna måste komma 

 i beröring med Thyiniis-röiier, eljes förblifva de hvilande, äfven 

 om öfriga villkor för deras groning äro uppfyllda. Då detta endast 

 så småningom kan äga rum med de i jorden förekommande fröna, 

 fortsätta dessa — som länge bibehålla sin grobarhet — att hela 

 sommaren gro, allt efter som villkoren för deras groning blifva 

 uppfyllda. De små fröna föras ned i jorden af det nedsipprande 

 regnvattnet, af daggmaskar och insekter. En lycklig tillfällighet 

 kan då föra dem i närheten af någon Thymus serpylliim-rot, hvar- 

 vid de gro. 



Men utom individbildning genom frö påträffades äfven ett annat 

 slags individbildning, som förtjänar ett kortare omnämnande. Från 

 de vid basen knölformigt ansvällda O/o/jo/jc/j^^-individen utgå åt olika 

 håll talrika grofva rötter, som med haustorier fästa sig vid värdplantans 

 här och där i jorden framstrykande rötter. På äldre dylika rötter 

 funnos talrika små knoppar. Bland det insamlade materialet an 

 träffades flera dylika rötter, som redan förlorat sin förbindelse med 

 friska, lefvande Oro/jrt/7c/?e-individ. Rötterna hade en mörkbrun 

 färg, barken var dock fullt frisk och var rik på stärkelse. I syn- 



