384 



afsikt att åstadkomma en sådan. Det torde för öfrigt vara mycket 

 svårt att på tillfälligt insamladt material utreda en sådan fråga. 

 Härför erfordras det säkerligen att i kultur följa växtens lif. 



Till slut vill jag uttrycka min tacksamhet till de personer, som 

 gifvit mig upplysningar angående Oro/>rt/7c/ie-arterna, särskildt till 

 f. adjunkten T. O. B. N. Krok, som genom sin grundliga känne- 

 dom om den äldre floristiska litteraturen i vårt land lämnat mig 

 många värdefulla upplysningar. 



LITTERATUR. 



F. W. C. Areschoug. Skånes flora. Lund 1881. 



G. Beck von Mannagetta. Monographie der Gattung Orobanche. Bi- 



bliotheca botanica. Heft. N:r 19. Cassel 1890. 

 El. Fries. Noviliic Flone Suecicse Mantissa III. Lund 1843. 

 El. Eries. Summa vegetabilium Scandinaviic. Upsala 1849. 

 K. Johansson. Hufvuddragen af Gollands växtgeografi och växttopo- 



grafi. K. V. A. Handl. Band 29, n:r 1. Stockholm 1897. 

 .1. KoCH. Die Entwickelungsgeschichte der Orobanchen. Heidelberg 1887. 

 Linné. Flora suecica. Stockholm 1755. 



L. Mathesius. Iakttagelser öfver några inom Westergötland förekom- 

 mande naturalster. Bot. Not. 1854. Stockholm 1854. 

 G. O. Norén. Orobanche alba Stephan*rubra Hooker, funnen på Gotska 



Sandön. Bot. Not. 1903. 

 C. F. Nyman. Utkast till de svenska växternas naturhistoria. Förra 



delen. Örebro 1867. 

 Solms-Laubach. fiber den Bau und die Entwickelung der Ernährungs- 



organe parasitischer Phanerogamen. Pringsheims Jahrbucher fur 



wiss. Botanik. Bd VI, pag. 525. 



