420 



Professor G. Lagerheim höll föredrag om ultramikroskopet», därvid 

 demonstrerande ett dylikt tillhörande Stockholms högskola. 



Professor V. Wittrock höll ett meddelande om och förevisade för säll- 

 skapet en del nyutskilda former af Hedera helix. 



Botaniska sektionen af Naturvetenskapliga studentsällskapet 



i Uppsala. 



Den 17 september 1907. 



Professor O. Juel demonstrerade en samling mikroskopiska prepurnt 

 af fossila växter. 



Den 1 oktober 1907. 



Lektor H. W. Arnell lämnade några meddelanden om följande mos- 

 sor, af hvilka de tre första härmed för första gången angifvas för Sverige: 



1) Mollia Wimmcriana (Sendtn.) Lindb., som af föredraganden och apo- 

 tekaren C. Jensen den 19 juli detta år blifvit insamlad på Åreskutan. 

 Den förekom där rikligt fruktbärande på jord i Lillskutans björklider. 

 Denna art står mycket nära den sj^dliga Mollia viridula, från hvilken den 

 dock lätt skiljes förutom genom sin alpina förekomst äfven genom blom- 

 ställningen, som kan växla polj^gam, men dock vanligast är paroik. 



2) Aongstroemia longipes (Somf.) Br. eur., hvilken sällsynta mossa af 

 apotekaren J. Persson påträffats äfven i Sverige, nämligen flerestädes i 

 Mora socken i Dalarna (så t. ex. på en vägkant vid Utmeland och frukt- 

 bärande i en sandgrop vid Hemulå kvarn) och i Hede socken i Härje- 

 dalen, på sista stället i sällskap med Scalia Hookeri. 



3) Polytrichum gracile Dicks. var. anomalum (Milde) Hag., funnen af före- 

 draganden vid Storåns utlopp i Ockesjön och på strandängar nära Rista- 

 fallet i Jämtland samt af apotekaren C. Jensen i Sarekområdet i Lule 

 Lappmark. Denna mossa är en extrem, på tidtals öfversvämmade ställen 

 förekommande form, som skiljer sig från hufvudformen genom de myc- 

 ket tunnare bladen, hvilkas celler äro omkring dubbelt större och tunn- 

 väggiga, och genom de färre bladlamellerna, blott omkring 20 på hvarje 

 blad, medan deras antal hos hufvudformen är omkring 40. Hos en vid 

 Storsjö kyrkby i Härjedalen insamlad öfvergångsform äro de äldre skot- 

 tens blad fullt normala, årsskottens blad däremot som hos varieteten. 



4) Scalia Hookeri (Lyell) B. Gr., i Sverige förut känd endast från ett 

 ställe, Hessleholm i Skåne,^ har under de senare åren af apotekaren C. 

 Jensen påträffats flerestädes, öfverallt dock blott sparsamt, i södra Sverige, 

 nämligen: Uppland, Dalarö; Dalarna, Domnarfvet på sidorna af Care.v- 

 tufvor på Dalälfvens strand, Mora på vägkanter och på Orsasjöns strand; 

 Härjedalen, Sveg vid Prästbäcken, Lillherrdal och Hede; Småland, Tranås. 

 På sistnämnda ställe anträffades den under sistlidne september månad på 

 en skogsstig, insprängd i en tät mossmatta af Cephalozia bicuspidata, 

 Pellia sp., Pohlia nutans. P. annotina, Stereodon arciiatus o. s. v , en för 

 denna art ovanlig växtlokal; vanligen förekommer den på fuktig och lucker 

 sandjord, på hvilken annan mossväxtlighet saknas eller är mycket sparsam. 



Se Bot. Not. 1882, s. 27. 



