Fis 



191 I. No. 18. NORDEUROPÆISKE ANXULATA POLYCHAETA. 4I 



P. Korcni er fundet længere mod nord end fore- 

 gaaende art. Fra Malangen, 380 m.. foreligger nogle 

 (af NoRDGAARD indsamlede) exemplarer; af Esmark er 2 

 expl. fundne i Syd-Varanger. Ved Bergenskysten, i 

 Sognetjorden, fjordene omkr. Bergen og i Hardanger, 

 er den funden langt almindeligere, særlig paa blød 

 mudderbund i litoral- og sublitoralregionen (3 20 m.l. 

 Enkelte exemplarer foreligger ogsaa fra Kristianiatjorden 

 (Næsodden 5 — 15 fv.l. 



Rørene er brunlige, svagt bøiede, meget tyndvæggede ligesom 

 P. bel g i cas. 



P. griDiulata Lin. 



Sabella grajiulata; Linné 1776. 

 ^■imphitrite attricoma; F.\briciu5 1778. 

 — Eschrichtii ; Rathke 1843. 



Pectinaria groetilandica ; Grube i 85 i. 

 Cistenides granulat a ; Malmgren 1865, 1867. 

 Pectinaria graniilata ; Levinsen 1883; Vanhoffen 1897. 



P. gramilafa adskilles (af Malmgren) væsentlig fra P. hyper- 

 borea ved færre (9 — 10) og kraftigere paleer med kortere spids, 

 samt ved det af hvidligt bindestof (hos hvperborea brunligt) sammen- 

 kittede rør. 



Hos store exemplarer fra Grønland, udtagne af rer med hvidligt binde- 

 stof, fandtes 8 paleer paa hver side. De yderste i hver række var betyde- 

 lig kortere end de øvrige og forsynet med lignende tynd spids (fig. 3 a) 

 som hos P. hvperborea. De øvrige paleer var temmelig butte og ubetydelig 

 bredere (fig. 3 b) end hos lige store exemplarer af P. hvperborea med 12 — 14 

 paleer (fig. 3 cl. Fra Porsangerfjord haves ret store exemplarer (40 — 45 mm.) 

 med kun 8 paleer paa hver side, dels med lange, tynde spidse, dels med 

 saavel butte som langtynde spidse (fig. 3 d cs: el. Paleernes lange, tN-nde 

 spids hos P. hvperborea er paa mine exemplarer forøvrigt ligesaa ofte af- 

 slidt som i behold. Det synes i det hele taget at være en almindelig regel 

 for paleer med lang, tynd spids, at de let afstumpes ved brug. Moebius 

 (1875) fremhæver som et godt exempel herpaa børstespidserne hos Aphrodite 

 aciileata, hos hvem de varierer i høi grad. Jeg har derfor i de foregaaende 

 artsdiagnoser, i modsætning til flere tidligere forfattere, undladt at anvende 

 formen af paleernes spidse som karaktermerke. 



