l895- No. 6. NORDMÆNDENES PHYSISKE ANTHROPOLOGI. 23 



Længfdebredde- Længdehøide- Breddehoide- 

 index. index. index. 



1. Stcnaldcrciis doliclioccplialc Cran. 74,73 63,18 85,12 



2. Dcnsbrachycephale\^\\VLO-\ai-^'^6\Å€) 86,36 71,58 82,89 



3. Broncealdc7'cnsÇ) Cranium ;^kel- 



toide) 80,00 71,89 89,86 



4. Den œldre JernaldcrsQ) Cran. . . 74,73 71,58 82,89 



For den yngre Jernalders Type — «Reihengräbertypen» — var der 

 ikke noget fuldt tilfredsstillende og velbevaret masculint exemplar, end- 

 .skjont Variationer deraf forekom. }vlellem disse forskjellige Cranieformer 

 var der da en hel Hoben Overgangsformer og Mellemled. 



Jæderfolkets aandelige Typus. 



At der til den Skalleform, som vi have paavist er den forherskende 

 paa Jæderen og, saavidt hidtil vides, er forskjellig fra Størsteparten af 

 det øvrige Lands, maa være bunden ogsaa en egen aandelig Individua- 

 litet, er naturligt og ganske i Overensstemmelse med, hvad der vides 

 om det aandelige Centralorgans morphologiske Udvikling. Hjernen 

 maa nødvendig\-is i normal Tilstand være kongruent med den Benskal, 

 som omslutter den, og er denne sidste igjen i overveiende Grad for- 

 skjellig fra Folkets forøvrigt, maa det indre folge med og betinge en 

 aandelig forskjellig Typus. Det skal da heller ikke langt Samliv med 

 Jæderfolket til, før man ogsaa mærker dette, og at man her finder, 

 hvad man under et temmelig vidt Begreb har kaldt den vestlandske 

 Charakter. 



Saavidt mig bekjendt foreligger der ikke noget Forsøg paa en 

 Charakteristik af Jæderbuens aandelige Væsen eller Typus. Digteren 

 Arne Garborg, der selv er indfødt Jæderbu, skildrer ham rigtignok i 

 korte Træk paa følgende drastiske Maade, i sin Bog «Fred» S. 6: «Det 

 er eit sterkt og tungt Folk, som grev seg gjenom Live med Grubling 

 og Slit, puslar med Jorda og granskar i Skrifta, piner Konn av Auren 

 og Von av sine Draumar, trur paa Skillingen og trøyster seg til Gud.» 

 Denne Skildring — der, ved med en vis Genialitet i faa Ord at 

 fæste, hvad der er Folkets Hovedcharaktertræk, kan sammenlignes med 

 Welhavens især saa træffende Skildring af Christianssand i «Norges Dæm- 

 ring» — kan neppe siges at være udtømmende eller helt ud retfærdig, 

 endskjont den skarpt akcentuerer enkelte Eiendommeligheder ved hans 

 Charakter. 



