24 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



Jærbuen er tung og trœg'^, det er vist, som saameget af vor Almue, 

 der rigtig slider og slæber med en haard Natur og utaknemmeligt Jords- 

 mon, men han er arbeidsom og stræbsom. I Slaataannen kan man se 

 ham oppe allerede Kl. 3 om Morgenen og alligevel holde paa til sent 

 paa Kvælden, og medens en stor Del f. Ex af vor østlandske Almue og 

 Dalbefolkning desværre tilbringer saa meget af Vinteren i dorsk Doven- 

 skab og Ligegyldighed — hvorpaa kanske især Sætersdølen kan tjene 

 som afskrækkende Exempel — og kun engang imellem griber sig an til 

 noget storre Kraftydelse, naar der mangler Foder til Buskapen, og Ved 

 eller lignende maa hentes fra Helerne, Fj eldet eller Skoven, kan man 

 f. Ex. allerede 3die Juledag se Jæderbuen ude ifærd med at bryde Sten 

 i sin Mark, medens Kvinderne ere sysselsatte med Husflidsarbeide, som 

 her specielt da bliver at bearbeide al den Uld, som indkommer ved 

 det betydelige Smalehold. Nu, Jæderbuen er jo her begunstiget af sit 

 Lands Natur og klimatiske Forhold, da den sneløse Vinter tillader Ude- 

 arbeide med Jorden, hvor det ellers paa Østlandet kun kan blive noget 

 Skogsarbeide. 



Der er meget Grubling og Slit med Jæderbuens Arbeide, det skal 

 indrømmes, men med sin Grublen viser han sig som en meget tænksom 

 Jordbruger, der forstaar af og til med stor Kløgt at benytte de Hjælpe- 

 midler, som Naturen har anvist ham — Vand og Vind — til at lette 

 sig Gaardsdriften og drive sine Maskiner. 



Der er meget Slæb og Slit ogsaa, men den, der har reist over 

 Jæderen, vil ogsaa forståa, hvad der skal til heraf for at faa ryddet 

 dette med Sten oversaaede Land, hvor han inden kort under sit Opbryd- 

 ningsarbeide har Stengjærder rundt sig til alle Kanter, og til dette Ar- 

 beide kan ingen Ma.skiner hjælpe — der maa seige Arme, stærke Rygge 

 og tunge Spet til. Derfor kan det ogsaa siges, at han med al sin Stræb- 

 somhed «puslar» med Jorden, han har ikke Kapital til at rydde stort 

 ad Gangen, men det gaar dog fremover med ham alligevel, om end 

 kanske noget sent. 



Han v-granskar i Skrifta» siger Digteren; ja, det gjør han med 

 megen Grublen; men deri ytrer sig hans Trang til ogsaa at sysle med 

 aandelige Spørgsmaal, og at han ikke er en saa tor prosaisk og jordisk 

 Træl, som man vil gjøre ham til. Dette er nu et specifikt Udslag af 

 hans vestlandske Charakter, denne Interesse for aandelige Ting, enten af 



1 Jæderens brede Ensformighed kan vel ogsaa lægge Tungsind, Træghed og ensformig 

 Prosa over Sindet; thi Mennesket er nu ogsaa et Barn af den Jord, som har fostret 

 det. Haabefolkningen anses for den tyngste, Thime og Holland for den letteste af 

 Jæderbefolkningen. 



