l895- No. 6. NORDMÆNDENES PHYSISKE ANTHROPOLOGI. 2/ 



kan være sparsommelig indtil Knebenhed og smaaligt «Knægeri», og 

 dog ofrer han af disse sine surt erhvervede Skillinger, naar der er noget, 

 som griber hans Sind og Hjertelag, og der er en, som forstaar rigtig at 

 tale til hans Indre; man se blot, hvad han har ydet, vækket dertil af en 

 noksom bekjendt geistlig Talekraft. 



Skal man helt charakterisere Jæderbuen, maa man vel i Gründen 

 skille mellem Befolkningen i ydre og indre eller ovre og nedre Jæderen 

 eller for Tydelighedens Skyld mellem Kystbefolkningen og Indlands- 

 befolkningen. Den forste er nemlig gjennem sin hyppige Beroring med 

 Bybefolkningen i kulturel Henseende og Dannelse meget forud for den 

 anden, som fremdeles staar paa et mere bondsk Standpunkt, men i Dybet 

 af sit Indre er de nu begge Jærbuer alligevel. I deres Huse med Tæpper 

 paa Gulvene, ofte af Siv, og deres større Renlighed og mere europæiske 

 Stel ser man de større Fremskridt hos Kystfolket. 



Paa Tomandshaand kan Jærbuen være hyggelig og pratsom, væsentlig 

 dog om Ting i sin Almindelighed, ligesom han paa Grund af den ham 

 medfødte Mistroiskhed har en vis Tilboielighed til at være inkvisitorisk. 

 Han har god Forstand'^ og er specielt skarp Logiker, der heller ikke 

 savner Humor, endskjont han selv har vanskelig for at forståa en Spøg, 

 som han, mistænkelig som han er, let tror indeholder en Finte til ham 

 selv, hans Stel eller hans Bygd, og man vil have vanskelig for at 

 komme tilbunds i ham og faa ordentlig Rede paa ham, da han mangler 

 Aabenhcd. Han er i det hele taget af en fordækt- og reserveret Xatur, 

 dertil ogsaa en shi beregnende^ ofte dygtig egoistisk Mand, eller som 

 man saa ofte kan sige om vor Almue: »bondeful». 



Man ved derfor sjelden rigtig, hvor man har ham, og han kan uden 

 Skrupler svigte sit Parti, naar han finder det opportunt for sig. Djærv 

 Modsigelse, som man kan mode paa Østlandet og i det Throndhjemske, 

 mærker man ikke; han er tilboiehg til at tale en efter Munden, mere 

 antager jeg, fordi han ikke er udpræget Charakter nok til at være sig 



Ï Et eieQdommeli^ Modsætningsforhold er der deri, at endskjent Jæderfolket er noget 

 af vor intelligenteste Befolkning, er der mange Idioter paa Jæderen (22,8 paa loooo) 

 ligesom i Agder, flere end ellers i det hele Land (21,6). Exiremerne berore hinanden. 



'- En Eiendommelighed ved Vestlandscharakteren, der bunder i dens fordækte, til Aabenhed 

 lidet tilbøielige Xatur, mærker man paa vestlandske Forbrydere, idet de foruden ei 

 sjelden at liA-kle Religiøsitet, kun vanskelig afgiver fuldstændig Tilstaaelse. De lade 

 som oftest noget blive tilbage paa Bunden, for senere for sine Kammerater at kunne 

 rose sig af, at man dog ikke kunde faa dem til at tilstaa alt. De skille sig i denne 

 Henseende adskilligt fra sine østlandske Ulykkesbrodre og fole ikke den Trang, som 

 man ofte finder hos disse til, naar de bekjende, da fuldstændig at lette hele sin Sam- 

 vittighed ved en uforbeholden Tilstaaelse. 



