I §9 5- ^'o. 6. NORDMÆXDENES PHYSISKE ANTHROPOLOGI. 29 



gjore med. Da han ganske mangler al Sprækhed, er tung, træg. sen 

 og dertil uden krigersk Tilboielighed og Ambition, er det vanskeligt at 

 faa ham til rigtig at anstrenge sig og lægge Kræfterne til ; han mangler 

 Kappelyst og giver derfor for op end Naboerne fra Ryfylke og Dalerne. 

 I Hetlands og Hollands Befolkninger hnder man dog mere af Ry fyl- 

 kingens Charakter, man kan derfor vente storre Kraftydelse a f dem og 

 drive dem længere, ligeledes af Folket i Gjæsdal, der dog som nævnt 

 ikke heller anses for egentlig Jærbu. 



Med Skjænd eller heftig Tale i Hidsighed, hvortil man af og til 

 kan henrives, udretter man intet: han bliver da som en «sta» Hest, og 

 da han som anfort selv i en yngre Alder er meget lovstærk. ved han 

 godt, hvor langt han kan gaa uden Resiko. I Almindelighed betragtes 

 ^Hastighed ^Hidsighed eller Opfarenhed) af Jæderbuen som en stor Feil, 

 enten bliver man da leet af eller betragtet som daarlig- (en daare lig) 

 eller paa en Maade abnorm. Selv om man anstiller Sammenligning 

 mellem ham og hans Kammerater fra andre Bygder, h\ilken ikke falder 

 ud til hans Fordel, influerer det ikke paa ham, hans Ærgjerrighed gaar 

 ikke saa langt, han bUr sig selv. Med det gode kan man dog faa ham 

 adskillig fremover, og da han har gode Evner, lærer han i Almindelighed 

 hurtigere og lettere end f. Ex. Folkene fra Dalerne og enkelte Egne af 

 Ryfylke. 



Endskjont i Gründen af en godmodig Natur, kan han dog i en 

 mærkelig Grad blive hidsig over Ubet}-deligheder, dersom man efter 

 hans Opfatning kommer til at gaa ham for nær, tiltager sig Friheder 

 med hans Eiendom, ulovligen betræder hans Mark, hvorved man tilside- 

 sætter Respekten for ham og hans Eiendomsret, men til Haandgribelig- 

 heder kommer det dog i Almindelighed ikke. 



Han besk\ides for Tvœrlicd, Mangel paa Hjælpsomhcd og Imedc- 

 kommcnJicd ligeoverfor Fremmede, der tyr til ham og tiltrænger hans 

 Hjælp. Han kan kanske ogsaa synes tvær og trumpen, men optræder 

 man rolig og venlig, uden for braa Paagaaenhed eller Fordringsfuldhed, 

 kan man dog snart vinde ham, og skjønt han er glad i Skillingen, maa 

 det siges til hans Ære, at han dog i Almindelighed er rimelig i sine 

 Fordringer, og man resikerer sjelden at blive optrukken af ham. Den 

 indbyrdes Hjælpsomhcd ved storre Arbeider, som Opforelse af Gjærder, 

 Brydning af Nyland, er mange Steder endnu betydelig, kanske mest i 

 Haa eller Varhaug, og er et smukt Træk, der staar i en eiendommelig 

 Modsætning til deres Mangel paa gjensidig Tillid i andre Retninger. 

 Den skal imidlertid ogsaa befinde sig i Tilbagegang og, naar den nu 



