lO PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Fra midten af det 17de til midten af det i8de aarhundrede stiftedes 

 der inden de protestantiske kirkesamfund en række religiøse skoler og 

 sekter, af hvilke flere lagde særlig vægt paa barmhjertighedsgjerningen. 

 Vi skal her alene nævne Kvækerne og Methodisterne i England og Pieti- 

 sterne og Herrnhuterne i Tyskland. 



Tiden var ogsaa de spekulative medicinske systemers glanstid, og 

 flere af disse systemer var bygget op paa theologiske forudsætninger. Der 

 var saaledes aabnet vei for et intenst samarbeide mellem visse religiøse 

 og medicinske retninger. Vi har tidligere (B. I s. 34) omtalt den pieti- 

 stiske grubler og medicinske professor i Halle Stahl og hans eiendomme- 

 lige hypothèse om sindss3'gdommens aarsager. 



Efterat striden mellem videnskaben og théologien angaaende sindssygdom- 

 mens aarsag og væsen var endt inden de protestantiske lande med anerkjendel- 

 sen af et kompromis, der fastslog existentsen af to slags furor ^ og erkjendte 

 den ene af disse som en sygdom, og efterat medicinske autoriteter noget 

 senere havde stillet helbredelse af denne sygdom i udsigt, naar patienten 

 i tide kom under hensigtsmæssig religiøs paavirkning, maatte det at tage 

 sig af sindssygepleien fremstille sig for de religiøse samfund, der fortrins- 

 vis gav sig af med barmhjertighedsgjerning, som en baade naturlig og 

 paatrængende nødvendig opgave. Sygepleien var jo en af kirkens ældste 

 virksomhedsgrene, og ingen gruppe syge var med hensyn til pleien værre 

 stillet end de sindssyge. 



Til at skafte disse syge en human og samtidig betryggende pleie 

 krævedes imidlertid ferst og fremst meget betydelige pengemidler og des- 

 uden ogsaa forskjellige administrative forføininger. Det er derfor ikke 

 urimeligt, at det tog temmelig lang tid, før de religiøse samfund evnede 

 at sætte synderlig kraft ind paa denne del af sit barmhjertighedsarbeide. 

 Det var da ogsaa først efter aarhundredets midte, at arbeidet resulterede i prak- 

 tiske foranstaltninger af storre betvdenhed. 



Som naturligt var, fandt gjennembruddet sted i England. Her stod 

 nemlig psykiatrien høiest-, og her havde man allerede et forholdsvis stort 

 antal anstalter, som optog sindssyge. Nogle faa af disse, f. ex. det oven- 

 nævnte Bedlam og St. Lucas i London, var offentlige, men de fleste var 

 private. Der bjev nemlig efterhaanden ved testamenter og gavebreve op- 

 rettet et ikke ganske ringe antal anstalter, der optog sindssyge ; og disse 

 anstalter, som man har benævnt »dotationsanstalter«, bestyredes ifølge de 

 bestemmelser, som var fastsatte i de oprindelige gavebreve, af private for- 



1 Se B. 1 s. 32. 

 - Se B I s 34. 



