1 91 6. No. II. OM SINDSSYGEPLEIENS UDVIKLING I EUROPA. 1 7 



Franske videnskabsmænd var de nye idéers og programmers fædre, 

 og Frankrige havde ved en blodig revolution søgt at føre dem ud i livet. 

 Frankrige gjorde sig til friheds- og lighedsidéens forsvarer ogsaa udenfor 

 sine egne grænser, og den nye tid saa op til Frankrige som det land, der 

 skulde bringe frelsen. Frankrige eiede store, banebrydende fagmænd paa 

 alle omraader, og i psykiatrien glimrede det med en række af Europas 

 første sindssygelæger med de to store høvdinger Pinel og Esquirol i 

 spidsen. 



Det laa da i sagens natur, at den nye psykiatriske reformbevægelse 

 maatte udgaa fra Frankrige og derfra sprede sig over det øvrige Europa. 



Vi har tidligere (B. I s. 35 f ) omtalt Pinels og Esquirols psykiatriske 

 systemer, men til forstaaelse af det følgende er det nødvendigt ogsaa at 

 redegjøre for deres program for sindssygepleiens reformering; og vi vil i 

 denne sammenhæng tilføie nogle korte biografiske bemærkninger til, hvad 

 vi herom tidligere har anført. 



Pinel blev i 1793 ansat som médecin en chef ved Bicétre, hvor han 

 virkede i to aar, indtil han overtog stillingen som overlæge ved Salpétrièren ; 

 i 1794 var han imidlertid bleven professor ved det medicinske fakultet i 

 Paris. Som tidligere (B. I s. 35) bemærket, var han paavirket af den en- 

 gelske psykiatri, og under indtrykket af denne tog han kraftig til orde for 

 den friere behandling af de sindssyge, samtidig som han optrak grund- 

 linjerne for den moderne anstaltbehandling af sindssyge. 



Pinel saa klart, at det forst og fremst kommer an paa at fjerne den 

 sindssyge fra hans omgivelser og hensætte ham under nye forhold, som gun- 

 stigt kan paavirke hans sind, samt at klassifikationen af patienterne inden an- 

 stalten er en af de væsentligste betingelser for et heldigt resultat af behand- 

 lingen. Han fremholdt ogsaa, at næsten alle patienter til stadighed bør holdes 

 til arbeide under forstandig ledelse og disciplin. Tvang var nødvendig, men 

 den maatte være human. Pinel lagde saaledes stor vægt paa den psykiske 

 behandling, men han anvendte ogsaa somatiske midler; og til gjennemførelse 

 af hans principper var det uomgjængelig nødvendigt at centralisere den 

 hele ledelse i en enkelt mands haand, og denne mand maatte have magt 

 og midler til at gjennemføre sin plan. 



Fortællingen om, hvorledes Pinel paa en bestemt dag brød sine sinds- 

 syge patienters lænker og i og med denne handling aabnede en ny tids- 

 alder for sinds-sygepleien, er en legende. Den historiske kjerne er en for- 

 anstaltning, som den humane inspektør ved Bicétre J. B. Pussin^ gj^n- 

 nemførte den 23de Mai 1798, altsaa omtrent 3 aar efterat Pinel var fra- 



^ Han havde tidligere selv været sindslidende og var, før han blev inspektør, sygevogter 

 (se Laehr ovencit.). 

 Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1916. No. ii. 2 



