24 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



flere væsentlige punkter fra udkastet, men de ovennævnte principper er 

 opretholdte. 



Som tidligere (B. I s. 43) omtalt, var Schroeter van der Kolk den 

 hollandske sindssygepleies organisator. Han var i 1821 bleven ansat som 

 læge ved stiftelsen »Beuten Gasthuis« i Amsterdam (hvori der først i 1843 

 blev indrettet en egen sindssygeafdeling). I 1827 blev han professor i 

 anatomi og fysiologi ved universitetet i Utrecht, og fik i 1830 den der- 

 værende sindssygeanstalt betydelig forbedret. Hans psykiatriske behandling 

 var en temmelig energisk somatisk therapi med udstrakt brug af medika- 

 menter. I kurativt eiemed anvendte han ikke mekaniske tvangsmidler. 



Schroeter van der Kolk ansaa en ny lov nødvendig for en effektiv 

 forbedring af sindssygepleien, og den i6de Marts 1837 holdt han en latinsk 

 universitetstale, i hvilken han stillede krav paa en forbedring af sindss^'ge- 

 pleien. Han udtalte her de tændende ord: »Si vero jam ad patriam 

 oculos adverto, nescio utrum me gravius moerore commoveri an pudore 

 suffundi sentiam«^. 



Regjeringen var lydhør for dette krav, og allerede i December 1840 

 fremlagde han et lovudkast, som ligger til grund for loven af 29de Mai 1841. 



Som lovens § i er indtaget en metafysisk definition at^, hvad loven 

 forstaar ved ordet sindssyg (»krankzinnig«). 



Loven deler sindssygeanstalterne i to klasser, nemlig helbredelses- 

 anstalter (»geneeskundige gestiebten«) og pleieanstalter (»bewaarplaatsen«); 

 og Kongen bestemmer, hvilke anstalter skal henregnes til enhver af disse 

 klasser. 



Oprettelsen af nye pleieanstalter er forbudt. Enhver kan oprette og 

 drive nye helbredelsesanstalter, naar disse er blevne godkjendte af Kongen 

 (toestemming de Konings). Loven paalægger ikke udtr3'kkelig provinserne 

 (amterne) at oprette helbredelsesanstalter; men det maa dog antages at 

 være forudsætningen, at oprettelse og drift af saadanne er et amts-kommu- 

 nalt formaal. Kontrollen med sindssygeanstalterne udøves af kongelige 

 kommissioner, der paa ubestemte tider skal besøge vedkommende anstalt. 



Den 5te Oktober 1841 gaves en temmelig detaljeret kongelig ordre i 

 anledning af lovens ikrafttræden, og i 1842 udnævntes Schroeter va.n 

 der Kolk til generalinspektør for sindssygeanstalterne. 



Som ovenfor udviklet, havde sindssygepleien i England allerede før 

 Pinels fremtræden naaet et langt stykke frem foran de øvrige europæiske 

 staters, og for dette fremskridt tilkommer en meget væsentlig del af for- 

 tjenesten Kvækernes religionssamfund. 



^ ,,Naar jeg da vender mine øine mod fædrelandet, ved jeg ikke, om græmmelse eller 

 skamfølelse stærkest ryster mit sind". , 



