44 



PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



dem i de gamle dolhuse, og man var derfor nødt til at tilveiebringe nye 

 anstalter ogsaa for uhelbredelige. Det blev nu ogsaa efterhaanden mere 

 og mere klart, at man ikke i længden kunde nøie sig med at omindrede 

 gamle klostre og slotte ; og naar man forst skulde nybygge pleieanstalter, 

 var det mest praktisk at lægge disse saa nær helbredelsesanstalter, at man 

 kunde benytte den kyndige lægehjælp, man allerede havde forhaanden ved 

 disse, saameget mere som man kunde slippe billigere, særlig naar man ogsaa 

 kunde forene administration og økonomi. Dette ræsonnement forte kon- 

 sekvent til et af to alternativer, nemlig enten at lade hele sondringen mel- 

 lem helbredelige og uhelbredelige falde, eller til at søge tilveiebragt en 

 ikke blot lokal, men ogsaa medicinsk, administrativ og ialfald delvis økono- 

 misk forbindelse mellem en helbredelses- og en pleieanstalt. For det sidste 

 alternativ, den saakaldte »relativ forbundne helbredelses- og pleieanstalt« 

 tog direktøren for den provisoriske helbredelsesanstalt i Halle, Philip 

 August Heinrich Damerow (1798 — 1866), til orde i en afhandling, der 

 udkom i 1840 ^ foranlediget ved, at man fra 1838 havde havt under op- 

 førelse en efter hans' plan anlagt ny preussisk provincial-sindssygeanstalt i 

 Halle. Denne anstalt, som blev bygget efter et modificeret pavillonsystem, 

 blev delvis aabnet i 1844 for 65 patienter og kort tid efter taget i brug i 

 sin helhed for 400 helbredelige og uhelbredelige sindssyge af begge kjøn, 

 som dog ikke var fuldstændig adskilte. Damerow blev dens første admini- 

 strerende direktør og læge. 



Damerows plan blev støttet af en af datidens første tyske psykiatere, 

 Friedrich Wilhelm Christian Roller (1802—78), det badenske sindssyge- 

 væsens organisator og forfatter af flere værdifulde arbeider angaaende 

 sindssygepleien. Han blev i 1842 administrerende direktør og overlæge for 

 den af ham. planlagte relativt forbundne helbredelses- og pleieanstalt Illenau 

 i nærheden af Achern, der var en statsanstalt for 400 patienter af begge 

 kjøn, den største af datidens tyske sindssygeanstalter. 



Anstalten, der kan ansees som typen for de tyske relativt forbundne 

 helbredelses- og pleieanstalter, var anlagt efter en helt ny plan, nemlig 

 efter det saakaldte >>brudte-linje«-system, der karakteriserer sig derved, at 

 det hele bygningskomplex danner et sammenhængende hele med talrige 

 fløie med mellemliggende gaarde. Systemet var paa Illenau gjennemfort 

 paa en meget kompliceret maade-. 



Bortseet fra Sachsen-Weimar og Lippe-Detmold, der i 1847 fik hver 

 sin sindssygelov, blev der ikke i løbet af det heromhandlede tidsrum i 



1 Relative Verbindung der Irrenheil- und Pflegeanstalten. 



- H. Selmer har i en artikkel „Daareanstalternes Bygningsforhold i Tyskland og Eng- 

 land" indtaget planskitser af anstalterne i Halle og Illenau („Bibliothek for Læger" R. I 

 B. 4 (1848) s. 35 f.). 



