I916. No. II. OM SINDSSYGEPLEIENS UDVIKLING I EUROPA. 49 



følgende aar bevilgede den grundlovgivende rigsforsamling efter en energisk 

 forestilling fra Selmer de nødvendige penge til arbeidets fortsættelse. 

 Kort tid efter maatte det imidlertid alligevel en stund stanse, fordi fienden 

 havde besat vedkommende distrikt. Det varede dog ikke længe, inden 

 fienden atter drog bort, saa arbeidet kunde fortsættes, og den iste Sep- 

 tember 1852 blev anstalten aabnet. 



Den nye sindssygeanstalt blev opført efter det brudte-linje-system i to 

 etager alene med undtagelse af celleafdelingerne, som var enetages. 

 I anlæggets midte ligger en centralbygning, der dannes af fire sammen- 

 hængende fløie (af hvilke sidefløiene er de længste), som omslutter en 

 temmelig stor rektangulær plads. Fra centralbygningens forreste fløis ende- 

 vægge udgaar til hver side facadefløie af omtrent samme længde som cen- 

 tralbygningens sidefløie, og til begge disse endevægge er tilb3'gget i ret 

 vinkel bagover vendende sidefløie, til hvis endevægge der er bygget én- 

 etages tverfløie, som følgelig ligger parallelt med facadefløiene. Den mod 

 centralb3-gningen vendende del af tverfløiene er kortere end den anden del. 



I centralbygningen findes kontorerne, lægeboligerne, kirken og fest- 

 lokalerne. Samtlige f øie er derimod forbeholdte sygeafdelingerne ; til den 

 ene side af centralbygningen for mænd, til den anden for kvinder. S3'ge- 

 afdelingerne er delte vertikalt. Facadefløiene er forbeholdte de rolige 

 syge, saaledes at værelserne for bedre forpleining ligger nærmest central- 

 bygningen. Sidefløiene er forbeholdte de urolige syge, og tverfløiene er 

 indrettede som celleafdelinger. Enhver sygeafdeling har sin særskilte 

 gaardsplads, til hvilken der er direkte adgang fra afdelingen, og gaards- 

 pladsene er ikke indb3Tdes forbundne med hverandre. 



Anstalten har desuden en avlsgaard med de fornødne bygninger. 



Som bemærket var man allerede fra første stund klar over, at det 

 snart vilde blive nødvendigt at udvide anstalten ; men da denne nødvendig- 

 hed efter forløbet af nogle aar indtraadte, l3^kkedes det ikke Selmer at 

 opretholde sin oprindelige plan om at gjøre sin anstalt til en relativt for- 

 bunden efter det Damerow-Rollerske system, og anstalten gik saaledes over 

 til faktisk at blive en fællesanstalt for helbredelige og uhelbredelige. 



Angaaende Selmers program for sindss3^geanstalternes organisation 

 skal vi sluttelig tilføie følgende: 



Han krævede, at staten skulde bygge og drive samtlige offentlige 

 sindssygeanstalter, og at enhver enkelt af disse skulde kunne optage 150 — 

 200 helbredelige og 200 — 300 uhelbredelige sindssvge. Anstalterne burde 

 ligge paa landet i nærheden af en by og have en avlsgaard. Anstaltens 

 læge maatte være psykiatrisk uddannet og have ledelsen med alle dens 

 detaljer i sin haand, hvorfor han maatte forene baade stillingen som ad- 



Vid.-Selsk. Skrifter. 1. M.-N. Kl. 1916. .\o. 11. 4 



