I916. Xo. II. OM SINDSSYGEPLEIENS UDVIKLING I EUROPA. 53 



opførte paa sit budgetforslag det fornødne beløb, men regjeringen fandt 

 ikke plads til dette. Sagen blev ikke behandlet af Stortinget i 1842 og 

 kom nu ind i et andet spor. 



IV. 



Majors virksomhed som den norske sindssygepleies reorganisator er 

 allerede gjentagne gange omhandlet i iste og 2den del af denne bog; og 

 vi vil i nærværende del komme til udførlig at redegjøre for den. Her 

 vil vi indsk3-de nogle biografiske oplysninger, for hvilke vi ikke anden- 

 steds finder en naturlig plads. 



Herman Wedel Major var født paa Kongsgaard ved Kristiansand 

 den 23de Februar 1814. Hans fader var Irlænder, hans moder norsk. 

 Slægten var belastet med et manisk-depressivt anlæg, som ogsaa havde 

 mærket ham selv. Majors forældrehjem var ulykkeligt, forældrene flyttede 

 fra hinanden, medens han endnu var en gut; og medens han var student, 

 døde hans fader for egen haand. 



Majors stemning var vexlende, til sine tider nedtrykt og mistrø- 

 stig, til andre opstemt og sangvinsk med stærk følelse af eget værd. 

 Han kom let i affekt, lod sig snart henrive og var af en udpræget erotisk 

 natur. Hans videnskabelige interesse og begeistring for sit kald, hans 

 hjertelag og evne til selvopofrelse, hans myndige, men vindende 

 væsen gjorde det, trods hans heftighed og nærtagenhed, let for ham at vinde 

 varme venner og interesserede medarbeidere. Major besad neppe nogen 

 særlig fremragende lærdom, men han havde en skarp kritisk forstand med 

 en sjelden evne til at overskue sit stof, til at faa alt væsentligt med og 

 til med logisk og overbevisende klarhed at fremstille sin mening. Han 

 havde en meget stor arbeidsevne og en jernflid. Kort sagt, han var en 

 intelligents og arbeidskraft af høi rang. I almenaand og menneskekjærlig- 

 hed var han blandt vore første. 



Major blev student i 1832 og tog det følgende aar andenexamen. 

 Han lod sig indskrive som medicinsk student og interesserede sig særlig 

 for kemi, i hvilket fag han erhvervede sig kundskaber langt udover, hvad 

 der blev forlangt. Han manuducerede i kemi og var en tid assistent hos 

 lector Thaulow, der i en attest af 22de December 1842 udtaler sig rosende 

 om ham som en ung lovende kemiker ^ 



^ Se JoH.AX Scharffekberg: „Herman Major" i ,, Tidsskrift for den norske Lægeforening" 

 Aarg. 34 '19141 s. 201. 



