1916. No. lî. LOVEN AF I7DE AUGUST 1848 OSV. 97 



§ 3- 



©tl)t)evt 9(fi)I ffnl beftDroc af en i eller nær neb fannne boenbe 

 Ol] uf Longen fpecielt bevtil antoriferet Sæge, f om i vviünte 5lfi): 

 1er fan uære ©ieren felo. 



Paragraf i betegner en gjenneniførelse i praxis af Nostitz und Jän- 

 KENDORFs 2den sats ^ Dcns første punkt er af væsentlig samme indhold 

 som artikkel VIII første led i det franske udkast, som laa til grund for 

 propositionen af 6te Januar 1837"^, livilken bestemmelse var saalydende: 



»Aucun etablissement destiné au traitement de l'aliénation mentale ne 

 pourra se former sans l'autorisation du gouvernement.« 



At Major har kjendt denne bestemmelse, fremgaar deraf, at han i 

 »Motiverne« (s. 3 sp. i note) citerer M. Falrets »Observations sur le 

 projet de loi relatif aux aliénés«, i hvilken afhandling bestemmelsen findes 

 indtagen s. 69. Man maa saaledes kunne gaa ud fra, at vi her har paa- 

 vist kilden til den første sats i sindssygelovens § i. 



Som man ser, siger denne bestemmelse ligefrem, at enhver sindss3'ge- 

 anstalt som institut maa have statens autorisation, og imødekommer altsaa 

 de franske psykiateres krav paa, at staten skulde garantere sindssygeanstal- 

 terne deres institutionelle selvstændighed. 



Som det fremgaar af det s. 21 anførte, blev denne bestemmelse ikke 

 optagen i den franske lov, som nolede sig med at fastsætte, at indehaverne af 

 private sindssygeanstalter maa have statens autorisation til at drive disse. 

 At denne bestemmelse ikke kom ind i loven, var en naturlig følge deraf, 

 at denne ikke, saaledes som den norske lov, indrømmer sindssygeanstal- 

 terne en egen retsstilling ■'. 



Bestemmelsen om, at intet sindssygeasyl maa træde i virksomhed, før 

 der foreligger for samme et af Kongen approberet regulativ, samt om dette 

 regulativs specielle indhold svarer ganske til de af Nostitz und Jänken- 

 DORF opstillede fordringer, hvilke, som anført, var gjenneniførte i flere af 

 de europæiske landes organisatoriske bestemmelser angaaende sindssyge- 

 pleien. Til disse for regulativerne opstillede fordringer kommer vi i det 

 følgende nærmere tilbage. 



' Se side 40. 



^ Se side 21. 



3 Udkastets art. VIII andet og sidste led var saalydende: „Aucun établissement consacré 

 nu traitement des diverses maladies ne pourra recevoir les individus atteints d'imbécillité, 

 de démence ou de fureur, s'il n'a éé autorisé par le gouvernement à traiter celte espèce 

 de maladie." Denne bestemmelse blev skarpt kritiseret fra psykiatrisk hold, idet man 

 fandt blandede anstalter meget utilraadelige; og som det fremgaar af det s. 21 anførte, 

 lykkedes det ogsaa kritikken at faa denne bestemmelse forandret. Falret drev ogsaa 

 igjennem, at den af Code civil opretholdte tredeling ikke blev optagen i den nye lov, 

 som efter hans forslag optog udtrykket aliénation mental 

 Vid.-Sclsk. Skrifter. I. M.-N. KK 1916. Xo. 11. 7 



