igi6. ^o. II. Loven af 17DÊ august 1848 osV. liî 



Sysselsættelser, Adspredelser og Forneielser. Det underordnede Tjener- 

 personale vil altid udøve en afgjørende Indflydelse saavel paa Patienternes 

 Tilstand, som paa den hele Sygebehandlings Udfald. Det bliver derfor 

 nødvendigt at anvende den største Forsigtighed ved Valget af Sygevogterne, 

 thi hvor nøiagtig end den Control er, som man fører med dem, maae dog 

 de Syge en stor Deel af Tiden overlades til dem, og de ere paa samme 

 Tid Redskaberne, hvorved de fleste af Lægens Ideer bringes til Udførelse. 

 Deres Pligter og Forretninger ere tunge og trættende, de maae ideligen ud- 

 føre de mest modbydelige Tjenester, og med Rolighed taale Uartigheder 

 og Forhaanelser, selv personlige Angreb, uden engang at kunne gjøre Reg- 

 ning paa de Menneskers Taknemmelighed, hvem de bringe disse store Of- 

 fere. En Sygevogters Stilling i et Sindssyge-Asyl er uden Sammenligning be- 

 sværligere og byrdefuldere end nogen anden Stilling i det offentlige eller pri- 

 vate Liv, og hertil maa Godtgjørelsen staae i Forhold. Tilsynet med denne 

 Art af Patienter er desuden saa vidtløftigt, at der nødvendigen maa finde 

 et vist Forhold Sted mellem Patienternes og Sygevogternes Antal, dersom 

 Forpleiningen skal være forsvarlig, og Erfaring har viist at man ikke 

 kan regne mindre end een Sygevogter for 12 Syge. Da «Lønningen af 

 Tilsynspersonalet udgjør et Sindssyge-Asyls Hovedudgift, er dette ogsaa et 

 af de Puncter, hvor man med mest Grund kan vente at træfte en uforsvar- 

 lig Sparsommelighed, og derfor fortjene Bestemmelserne i denne Hen- 

 seende i Regulativerne en fortrinlig Opmærksomhed. Er Sygevogternes Løn 

 f. Ex. mindre end for almindelige Tjenestefolk, ville aldrig passende In- 

 divider erholdes, og er deres Antal i Forhold til Patienternes for lidet, 

 kan Tilsynet ikke blive nøiagtigt. Den Sysselsættelse som skal indføres 

 blandt Patienterne i et Sindssyge- Asyl er intet blot Tilsyneladende, hvormed 

 man søger at opvække de Besøgendes Beundring, intet hensigtsløst Middel, 

 hvormed man søger at dræbe den overflødige Tid; men det maa være en 

 systematisk gjennemført og fornuftigt ledet Arbeidsvirksomhed, hvorved 

 man fæster de Syges Tanker og opvækker hos dem Ideen om det Hen- 

 sigtsmæssige, samt vænner dem til at iagttage Orden og forstandig Tænken 

 ved deres Handlen. \'igtigst er her Mark- og Have-Arbeide og andre Fore- 

 tagender i fri Luft, dels formedelst den velgjørende Indflydelse, som det 

 udøver paa Patienternes Legems- og Sjels-Tilstand, deels fordi det er til- 

 gjængeligt for de fleste Syge. Her fortjener følgende Ord af de brittiske 

 Sindssyge-Commissærers Indberetning at anføres^ Intet er af større 

 \'igtighed i den moralske Behandling af Sindssyge, end den rigtige An- 

 vendelse af de Midler, som bidrage til Patienternes Sysselsættelse saavel i 



1 Further Report ot" the Commissioners in lunacy to the Lord Chancellor. 1847. 



