Il6 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



spørgsel til Justitsdepartementet og modtog under 21de samme maaned føl- 

 gende svar : 



Fra 

 Den Kgl. norske Regjerings 



Justits- og Politi-Departement. 



lanledning af den med Herr Stiftamtmandens Paategning af iite d. 

 M. indkomne Forespørgsel fra Christiania Magistrats 2den Afdeling af 9de 

 næstfør meddeles herved, at Bestemmelserne i Lov af 17de August 1848 

 om Sindssyges Behandling og Forpleining ikke antages at være til Hinder 

 for en saadan Ordning, at et eventuelt nyt Sindssygeasyl for Christiania 

 Kommune udgjør en Del af et større Sygehuskomplex med fælles økono- 

 misk Overledelse, naar Asylet blot er behørig adskilt fra de øvrige Syge- 

 huse og ellers indrettes, drives og bestyres med Iagttagelse af Forskrif- 

 terne i ovennævnte Lovs iste Kapitel. 



De med Herr Stiftamtmandens Skrivelse af 12te d. M. oversendte Kart 

 over Lille Ullevold og Gjetemyren følger hermed tilbage. 



Kristiania 19de Marts 1891. 



A. O V a m. 



L. Esmarch. 



Vi maa erklære os aldeles enig i den af Peter Wixge hævdede op- 

 fatning. Lovstedets ordlyd udelukker enhver anden forstaaelse; thi hvis 

 asylet »udgjør en Del af et større Sygehuskomplex med en fælles økonomisk 

 Overledelse«, da er det ikke fuldkommen adskilt fra alle andre indretninger, 

 nemlig ikke fra den indretning, af hvilken det udgjør en del. Motiverne 

 efterlader heller ingensomhelst tvil om, at man har havt for øie en institu- 

 tionel og ikke blot en lokal adskillelse. 



Det forholder sig med Justitsdepartementets heromhandlede fortolkning 

 paa samme maade som med den netop omtalte angaaende autorisationsbestem- 

 melsen; den strider ikke blot mod selve lovtexten, men i lige høi grad mod 

 lovens aand og hele system. 



Lovstedets bestemmelse om den absolute afsondring af de forskjellige 

 kjøn har, forsaavidt os bekjendt, ikke været gjort til gjenstand for fortolk- 

 ning; men den er ikke i alle tilfælde bleven gjennemført i praxis, og ad- 

 ministrationens ansvar herfor er forringet derved, at man har kunnet paa- 

 beraabe sig den omstændighed, at lovgiveren her øiensynlig har brugt stær- 

 kere udtryk, end han fuldt ud kan vedstaa. 



