122 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Angaaende vort lovsteds fortolkning skal vi bemærke følgende: 

 Det fremgaar efter vor opfatning af ovenstaaende, at hovedmotivet 

 ved affattelsen af § 3 var det, at sikre statens ledelse af sindssygeasylerne 

 ved retten til at ansætte samtlige disse anstalters funktionærer. De over- 

 ordnede skulde ansættes af statens centraladministration, de underord- 

 nede af den af staten indsatte bestyrer. Analogien til denne ordning 

 havde man i flere etater, f ex. i fængselsvæsenet. Fængselsbygningerne 

 tilhørte de forskjellige kommuner, der ogsaa afholdt udgifterne ved fængs- 

 lernes drift, deri indbefattet den allervæsentligste del af lønningerne; me- 

 dens derimod bestyrerne ansattes af statens centraladministration og den 

 underordnede betjening af øvrigheden paa stedet. Denne ordning blev i 

 det væsentlige fastholdt af fængselsloven af 13de Oktober 1857 ^ der dog 

 henlrgde øvrighedens ansættelsesmyndighed til amtmændene. 



Derimod var det ikke sindssygelovens hensigt at træffe bestemmelse 

 om den form, i hvilken staten skulde udøve sin ansættelsesmyndighed ; 

 og af iøinespringende grunde kunde der heller ikke være tale om at lade 

 loven træffe bestemmelse herom. For det første \ar det nemlig den- 

 gang et omtvistet spergsmaal, om anstalter, der optager voxne personer 

 mod deres vilje — og erholder en udstrakt disciplinær m3'ndighed 

 over dem — bør bestyres af uafsættelige embedsmænd, et spørgsmaal, der 

 blev praktisk i anledning af oprettelsen af Bodsfængslet, og som for dette 

 fængsels vedkommende midlertidigt blev besvaret ved den kgl. resolution 

 af 26de Mai 1849-, ved hvilken dets første direktør blev meddelt konsti- 

 tution som embedsmand^. For det andet — og det var vel den vigtigste 

 grund — var det et stærkt brud paa den bestaaende ordning at indsætte 

 embedsmænd som best3Tere af indretninger, der eies af stiftelser, og kanske 

 end mere fremmedartet at lade indretninger, der eies af private, bestyres 

 af embedsmænd. Ved sindssygelovens udarbeidelse var det desuden et ikke 

 uvigtigt hensyn at træffe en ordning, ved hvilken man ikke gik stiftelsernes 

 gamle rettigheder og pligter nærmere end for formaalet aldeles nødvendigt, 

 og man onskede heller ikke at lægge det private initiativ for store hin- 

 dringer iveien. 



Det var nødvendigt for gjennemførelsen af sindssygepleiens orj^anisa- 

 tion som en statssag at sikre staten ansættelsesmyndigheden; men det var 

 ikke nødvendigt for dette formaal at kræve, at samtlige asylbestyrere skulde 

 være embedsmænd og endnu mindre uafsættelige. 



• Angaaende fængslernes og de øvrige arrestlokalers udvikling se B. Il s. 156 f. 



2 Overinspektørerne ved tugthusene var allerede tidligere besatte med konstituerede 



embedsmænd. 

 ^ Se „Departements-Tidende" 1849 s. 368, 383 og 401. 



