136 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



3) Antal tilfælde. 



4) Antal personer. 



5) Tiden, hvori forholdsregelen er anvendt. 



6) Anmærkninger. 



Flere asylbestyrere beklagede sig imidlertid over, at udfyldningen af 

 rubrik 3 om tilfældenes antal medførte uforholdsmæssigt arbeide. 



Medicinaldirektøren udfærdigede da under 15de Februar 1907 en ny 

 rundskrivelse til bestyrerne af samtlige sindssygeasyler, hvilken er saa- 

 iydende: »Under henvisning til rundskrivelse av i8de decbr. 1905 med- 

 deles, at rubrikken »Antal tilfælde^ paa det ved samme rundskrivelse 

 autoriserte skema til utdrag av asylernes behandlingsprotokoller, forsaavidt 

 angaar anvendelsen av isolation og mekaniske tvangsmidler, fremtidig ikke 

 vil bli forlangt utfyldt. Der er nemlig fremkommet uttalelser fra flei-e asyl- 

 bestyrere om, at utfyldningen av denne rubrik medfører et uforholdsmæssigt 

 arbeide, og da sindssykeloven alene kræver anførsel av de patienter, som 

 har været underkastet den omhandlede behandling, samt grunden hvorfor, 

 og tiden hvori deslige forholdsregler har været bragt i anvendelse, antages 

 der ikke at være grund til at opretholde kravet om, at ogsaa tilfældenes 

 antal skal anføres. Forovrig blir der fremdeles at gaa frem efter de i 

 ovennævnte rundskrivelse angivne regler.« 



\"i skal om medicinaldirektørens heromhandlede rundskrivelse bemærke 

 følgende: Sindssygelovens § 5 2det led paabyder, at »enhver Patient, som 

 har været underkastet Indespærren i eensomt Værelse eller mekaniske 

 Tvangsmidler«, skal «anføres i Behandlingsprotokollen med tilføiet For- 

 klaring om Grunden, hvorfor og Tiden, hvori deslige Forholdsregler have 

 været bragte i Anvendelse«. 



Samtidigt paabyder § 6, at de fjerdingaarlige extrakter af protokollerne 

 (heri indbefattet behandlingsprotokollen) skal ledsages af »Afskrift^ af de 

 deri gjorte Anmærkninger«. Altsaa kræver loven, at en i protokollen 

 gjort anmærkning om anvendelse af t\ang i sin hele ordlyd skal oversendes 

 samtidigt med extrakterne. 



At paabudet i § 5 2det led ikke er fyldestgjort, medmindre vedkom- 

 mende patients navn er anført, synes i og for sig ganske klart og styrkes 

 ogsaa ved. hvad motiverne udtaler; men navnet maa da ogsaa medtages i 

 afskriften. Det synes ogsaa klart, at hvis en patient i samme fjerdingaar 

 flere gange har været under tvang, skal behandlingsprotokollen indeholde 

 saa mange anmærkninger herom, som det antal gange patienten har været 

 behandlet paa saadan maade; og samtlige disse anmærkninger skal efter 



1 Udhævet lier. — Altsaa ikke blot uddrag. 



