I916. No. II. LOVEX AF I7DE ALGUST 1 848 OSV. 



137 



§ 6 indsendes i afskrift. Tilfældenes antal er da - anmærkningernes an- 

 tal. Hvad der menes med, at sindssygeloven ikke forlanger en opgave over 

 tilfældenes, men kun over personernes antal, er os uklart. 



Et helt andet spørgsmaal er det selvfølgeligt, om de heromhandlede 

 lovbestemmelser i og for sig er heldige, — et spørgsmaal, til hvilket vi i 

 det følgende kommer nærmere tilbage. 



Angaaende kilderne til § 5 oplyser Major selv i sine motiver, som 

 vi strax nedenfor skal citere i sin helhed, at disse er at søge i den engelske 

 og franske lov samt i det belgiske udkast. De her paaberaabte fremmede 

 bestemmelser indeholder vistnok i det væsentligste det samme som vor 

 lovs § 5; men vi kan ikke medgive, at de rettelig kan betegnes som fuld- 

 kommen analoge. 



Angaaende vor paragrafs sprog har vi intet at tilføie til, hvad vi oven- 

 for under gjennemgaaelsen af § 4 har bemærket. 



I sine motiver anfører Major følgende: 



»ad § 5. Bestemmelserne i denne § ere for største Delen overeens- 

 stemmende med de Regler, som gjælde for enhver Art af Hospitaler, og 

 ere nødvendige alene for at give et Overblik over X'irksomheden og de 

 Syges Antal og Tilstand. Nødvendigheden af Bestemmelsen om at Lægen 

 skal affatte inden en bestemt Tid og senere fore noiagtige Sygehistorier, 

 er noksom godtgjort ved d(" Erfaringer, som man i Udlandet har fra 

 Sindssyge- Asylerne, og hos os fra de almindelige Hospitaler og Sygehuse, 

 hvor ofte de Syges Navn, Optagelses- og Udskrivelses-Dagen udgjøre den 

 hele Erfaringsskat i Sagens Optegnelser. 



En forøget og upassende Anvendelse af mechaniske Tvangsmidler er 

 en uundgaaelig" Eolge af en mindre omhyggelig og hensigtsmæssig Be- 

 handling og Forpleining, ligesom et selskabeligt Samliv og en almindeligt 

 indført Arbeidsvirksomhed udgjøre Hovedtrækkene i Billedet af et Hel- 

 bredelses-Asyl, hvori sand videnskabelig Indsigt og humane Bestræbelser 

 have ordnet det indre Liv. \'il man altsaa dømme om et saadant Asyls 

 Tilstand, da maa man især have sin Opmærksomhed henvendt paa disse 

 Puncter; thi en formelig kritisk Gjennemgaaen og Bedømmelse af den 

 egentlige medicinske eller moralske Lægebehandling vil næsten altid ligge 

 udenfor en Kontrolcommissions Competence, og stedse være umulig ved 

 et enkelt og kortvarigt Besøg. Det er kun i de ydre og almindelige Virk- 

 ninger af den indførte Behandling at de Tegn kunne søges, hvorpaa en 

 Kontrol skal kunne grunde sit Bifald eller sin Fordømmelse. Alle de i 

 denne § indførte Bestemmelser finde ogsaa deres fuldkomne Analogier i 



