1916. No. II. LOVEN AF I7DE AUGUST 1848 OSV. 147 



Angaaende udtrykket »examineret Læge« skal bemærkes: »Læge« er 

 ingen titel, men en erhvervsbetegnelse. Ved vort medicinske fakultets 

 grundlæggelse tilkom titelen candidatus medicinæ dem som havde ender- 

 kastet sig medicinsk embedsexamen paa latin, medens de, som havde 

 taget examen paa dansk, tilkom titelen »examinatus medicinæ«. Begge 

 grupper benævntes »examinerede læger« i modsætning til de udenlandske 

 læger, som i henhold til Grundlovens § 92 var indkaldte, hvortil senere 

 kom de, der i henhold til lov af 29de April 1871 om forandring i kvak- 

 salverlovgivningen var meddelt bevilgning til uden indskrænkning at ud- 

 give lægevirksomhed uden her i riget at have underkastet sig medicinsk 

 •embedsexamen. 



Ved »Instrux«^ forstaar den norske ret et skriftstykke, der indeholder 

 en instruktion, det vil sige en meddelelse om de pligter, som paaligger ved- 

 kommende tjenestemand. Instruxer for flere funktionærer, der skal arbeide 

 sammen, pleier at være optagne i et tjenestereglement. Jfr. s. 103. 



»Udnævne« betyder at kalde, bestemme en af flere personer til noget. 

 ■(Molbech). Den norske ret anvender dette verbum til teknisk brug kun 

 •om Kongens autorisation af embedsmænd, og det havde derfor vistnok 

 været det heldigste, om det paa dette sted havde været undgaaet. 



Majors motiver til den heromhandlede paragraf er saalydende: 



»ad § 7. At indføre en tilstrækkelig og virksom Kontrol med Asy- 

 lernes Virksomhed, er et af de vigtigste Puncter i en Sindssyge-Lovgiv- 

 ning, og i denne Henseende har næsten ethvert Land fulgt en egen Frem- 

 gangsmaade. I Frankrig har man saaledes søgt at forhindre de mulige 

 Misbrug ved stadigen at lade Asylerne besøges af forskjellige Autoriteter. 

 Kontrollen skal nemlig her, ifølge Lovens Art. 4 udføres af i) Præfecten 

 •eller de Mænd, som han dertil forordner, 2) Mænd udnævnte af Ministeren 

 for det Indre, 3) Tribunal-Præsidenten, 4) Kongelige Procurør eller de 

 Mænd, han dertil forordner, 5) Fredsdommerne, 6) Kommunens Maire, 

 7) og endeligen af Hospitalsadministratørerne og af de specielle Kontrol- 

 Commissioner. Dette beviser vistnok, hvilken Vægt man har lagt paa 

 nøiagtigen at vaage over Sindss3^ge-Asylernes Tilstand og Virksomhed, 

 men det er sikkert ingen heldig Maade, hvorpaa man har sogt at opnaa 

 •dette Maal. Thi derved at Kontrollen saaledes fordeles mellem et stort 

 Antal Personer, vil ingen især føle sig opfordret til at fore den med Kraft 

 og Iver, enhver vil derimod føle sig betrygget ved den Andens Virksom- 

 hed, og ikke nogen af dem alle vil ved de sjeldnere Visiter, som enhver 

 Enkelt aflægger, være istand til nøiagtigen at sætte sig ind i Asylets Til- 



1 Af latinsk s. instnidin af v. instriio, bereder, underviser. 



