I916. No. II. LOVEN AF I7DE AUGUST 1848 OSV. 



/ / 



først vil vi tremkomme med nogle bemærkninger angaaende vort lovsteds 

 kilder og sprog. 



Det kan siges, at det ikke strengt taget er berettiget at tale om kilder 

 til denne paragraf. Den skabtes ved en foreliggende situation i Norge, 

 den er helt afhængig af denne og vil derfor af sig selv bortfalde, naar 

 denne situation helt tilhører en svunden tid. Imidlertid bestod omkring 

 midten af forrige aarhundrede en lignende stilling ogsaa i andre lande, 

 og flere fremmede love optog derfor lignende bestemmelser, f ex. den 

 hollandske (art. 4—6) og den belgiske (art. 4). Major havde altsaa for- 

 billeder, der med en vis ret kan betegnes som vor paragrafs kilder. 



Sproget i § 8 er langt fra saa exakt som i lovens ovrige paragrafer, 

 og dette skyldes vistnok den omstændighed, at selve bestemmelsen kun 

 daarligt harmonerer med lovens øvrige, idet den giver en koncession, der 

 vistnok var tænkt som midlertidig, men som ikke desto mindre betegner 

 et brud paa lovens principper. 



Udtr3'kket »existerende Sindssygeasxler eller Localer, hvori Sinds- 

 syge ere optagne og forpleies« er hverken exakt eller korrekt. Paa tiden 

 for lovens emanation fandtes der ikke i Norge instituter af den art, som 

 loven kalder »Sindssygeas3'ler«. Muligheden for existentsen af saadanne 

 blev først given ved lovens ikrafttræden, og fuldbyrdelsen af denne lov- 

 hjemmel ved den første autorisation. De gamle dolhuse var anstalter, der 

 optog sindssyge, og kun saadanne; men de var ikke sindssygeasyler i vor 

 lovs forstand; og andre anstalter, der udelukkende var bestemte til op- 

 tagelse af sindssyge, existerede ikke i vort land. 



Udtrykket »Localer, hvori Sindssyge ere optagne og forpleies« er 

 svævende og uklart. Mange sindssyge forpleiedes paa den heromhandlede tid 

 dels i almindelige sygehuse, dels i private boliger udenfor patientens eller 

 hans tutors hjem, og vistnok temmelig hyppigt flere paa samme sted. De 

 sygehusstuer og private værelser, i hvilke de heromhandlede sindssyge 

 opholdt sig, rammedes rent sprogligt af ovenstaaende udtr^'k, og dog viser 

 baade motiverne og lovens følgende bestemmelser ganske klart, at det ikke 

 var meningen med § 8 at ramme sygehusene eller de private boliger. 

 Det er aabenbart kun de gamle dolhuse og »daarekister«, man har havt 

 for øie^; og at ingen af disse var sindssygeasyler, blev skarpt præciseret 

 i den redaktion, som lovstedet endelig fik, idet denne opgav henvisningen 



til § I. 



Læser man udtrykket »de nu existerende Sindss3'geasyler eller Lo- 

 caler, hvori Sindss3'ge ere optagne og forpleies« i sin sammenhæng, ser 



^ Dette støttes ogsaa ved motivernes ligefremme ord, hvorom mere nedenfor. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-X. Kl. iqi6. No. i i. 12 



