1916. No. II. LOVEN AF I7DE AUGUST 1 848 CSV. I95 



virkede at" udviklingen i vore nabolande og \ar tilbøjelige til at gaa med 

 paa oprettelsen af biluge pleieanstalter. 



Peter Winge fastholdt imidlertid den hele tid sit gamle standpunkt. 

 Han mente, at indrettelsen af pleieanstalter ikke kunde iværksættes uden 

 en lovforandring, som i virkeligheden var en opgivelse af sindssygeloven 

 og desuden vilde betegne et beklageligt tilbageskridt. Han mente ogsaa, 

 at den økonomiske vinding, som man forespeilede sig, vilde vise sig ganske 

 illusorisk'. 



Medicinaldirektor Dahl døde i Xovember 1890, og hans eftermand i 

 embedet Bentzen indgav, som anfert, allerede i 1892 den ovenfor s. 164 

 omtalte forestilling. \"i har tidligere berørt enkelte punkter i denne og 

 skal her kortelig redegjøre for hovedindholdet af den plan for vort sinds- 

 sygevæsens fremtidige udvikling, som medicinaldirektøren fremlagde, for- 

 saavidt angaar det her omhandlede emne. 



Efter at have antydet muligheden at", -at det vil vise sig hensigts- 

 mæssigt, at Staten overtager Driften ogsaa af andie end de af den selv 

 opførte Asyler-, fremlægger medicinaldirektøren en plan for udvidelse og 

 nybygning af sindssygeanstalter for statskassens regning overensstemmende 

 med det Damerow-Rollerske system. Statsasylerne paa Gaustad, Rotvold og 

 Eg udvides ved tilknytning i relativ forbindelse af større pleieanstalter og efter 

 omstændighederne ogsaa med agerbrugskolonier. Der bygges i den nær- 

 mere fremtid ingen nye relativt forbundne helbredelses- og pleieanstalter 

 for det sydlige Xorge; men det vil muligvis snart blive paakrævet at 



1 Jeg talte oftere med ham om hans strid med Sandberg i i860 samt om sporgsmaalet an- 

 gaaende egne pleieanstalter. Jeg hævdede herunder den mening, at naar sindssj-geloven var 

 tilsidesat i den udstrækning som skeet, særlig naar fattigvæsenet havde tilbageerobret sinds- 

 sygepleien, stod det tvilsomt, om man virkelig havde gavnet sindssygeloven ved at redde 

 en af dens bestemmelser, som fastslog en ordning, der var forladt, eller iaifald holdt 

 paa at forlades, i andre lande. Jeg mente, at de store ukontrollerede sindssygekolonier 

 vilde have havt vanskeligere for at opkomme, hvis man i i860 og den nærmest føl- 

 gende tid havde faaet et tilstrækkeligt stort antal billige pleieanstalter. Nu var iaifald 

 situationen bleven den, at sindssygelovens ordning neppe lod sig opretholde, selv om dette 

 maatte erkjendes i og for sig at være ønskeligt. I en række forelæsninger, som jeg i 

 1900 holdt ved universitetet, fremholdt jeg den samme opfatning. Peter Winge, der 

 var en af mine tilhørere, bragte kort efter atter spørgsmaalet paa bane og bemærkede 

 herunder, at han fremdeles fastholdt sil gamle standpunkt og følte sig overbevist om, 

 at fremtidens psykiatere vilde dele hans syn paa denne sag. Jeg har i nærværende 

 skrifts B. I s. 247 fremdeles fastholdt mit standpunkt fra 1900: men efter den mere ind- 

 gaaende undersøgelse og dermed sammenhængende overveielse, som jeg siden 1913 

 har havt anledning til at anstille, og efter at have seet den retning, udviklingen nu tager 

 ude og hjemme, er jeg kommen til den opfatning, at mit tidligere ræsonnement paa 

 dette punkt ikke er holdbart, og at man i virkeligheden ingen fordel vinder ved at 

 indrette selvstændige eller relativt forbundne pleieanstalter, ligesaalidt i human som i 

 økonomisk henseende. Jeg finder nu, at den gjældende lov bør opretholdes ojîsaa paa 

 det heromhandlede punkt, og maa saaledes give min fader ret. 



