200 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



TREDJE KAPITEL. 



Om sindssyges optagelse i og udtrædelse af asyler. 



I. 



§ 9. 



9îaar 9fogen fom 8inbéji)g forlangen optogen i et 9l)t)l, bør 

 3lft)Ietê Sæge uuberføge, om i)anè 2^itftanb er foaban, at Dp- 

 togelfen er f)enfigtêmœêfig for i)am [eiv elter nøboenbig for ben 

 offentlige Drbenê og Sifferljebe^ Coerf)olbe[fe. ^ ^ilfcelbe af, 

 at nogen 3Sebfommenbe maatte oære utitfrebê meb Sœgenê 33e- 

 fteminelfe i faa .^enfeenbe, fan benne forbrey unbergioen 6on = 

 trolcommiêfionenè Slfgjøretfe. 



Bestemmelsen om optagelse af sindssyge i de dem anviste anstalter 

 findes selvfølgelig i alle love af lignende art som vor. De fremmede love, 

 der har været forbillederne for vor, har hver sit fra de øvriges temmelig 

 forskjellige system for optagelsen. Idéen til § 9 er helt original, den er 

 udsprungen og udformet af Majors egen tænkning; men selvfølgelig har 

 dens skaber under arbeidet med dens konception ikke blot benyttet den 

 dagjældende norske ret, men ogsaa fremmede lovsteder. 



Vi har tidligere ,'omtalt, at Major i størst mulig udstrækning vilde 

 bevare den tutelret, som var fastsat i N. L. i — 17 — 7, og lagde særlig vægt 

 paa at opretholde det legitime tutels principale stilling. Vi har ogsaa paa- 

 peget, at de gamle dolhuse alene stod til raadighed for den autoritative 

 tutor, som kunde beordre dem til at modtage og beholde sindssyge, samt 

 at kommissionen af 1825 vilde opretholde denne ordning, medens Major 

 vilde stille sindssygeasylerne til raadighed ogsaa for den private værge. 

 Idet nu Major tillige vilde give sindssygeasylerne en selvstændig rets- 

 stilling med myndighed til at træffe endelig afgjørelse af optagelsesspørgs- 

 maalet samt til i visse tilfælde at tilbageholde sindssyge i asylet, havde 



