PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



sindssyges) Tilstand er saadan, at Optagelsen er hensigtsmæssig for ham 

 selv eller nødvendig for den offentlige Ordens og Sikkerheds Overhol- 

 delse«. 



Det synes os, at loven her saa tydeligt som overhovedet muligt ud- 

 siger, hvad der skal være gjenstanden for lægens undersøgelse. Med kla- 

 rere ord kan det efter vort skjen ikke siges, at denne ene og alene angaar 

 spørgsmaalet om, hvorvidt den anmeldte sindssyges tilstand er saadan, at 

 hans optagelse i vedkommende asyl ansees ønskelig eller paakrævet. 



Efter sit hele svstem kunde loven ikke have til hensigt at paalægge 

 asyllægen at undersøge, om angjældende er sindssyg; og at den heller ikke 

 har villet dette, fremgaar tydeligt nok af motiverne. Men hvis loven 

 havde villet give et saadant paalæg, maatte den have sagt omtrent følgende: 

 »Naar Nogen forlanges optagen i et Asyl, bør Asylets Læge undersøge, 

 om han er sindssyg, og om hans Tilstand er saadan, at — — -- — 

 — — — — ■ — — — — — — — — .« 



Den omstændighed, at loven ved den heromhandlede undersøgelse ikke 

 har havt en psykiatrisk observation for øie, udelukker selvfølgelig ikke, at 

 asyllægen, dersom han tinder selve grundspørgsmaalet — om hvorvidt 

 angjældende er sindssyg — tvilsomt, er berettiget, ja ligefrem forpligtet 

 til at nægte optagelsen; thi i et saadant tilfælde kan han jo umuligt være 

 overbevist om, at angjældendes tilstand er saadan, at hans optagelse er be- 

 rettiget. 



Med ordet »tilstand« har loven vistnok nærmest havt angjældendes sinds- 

 tilstand for øie; men ogsaa hans legemlige tilstand kan komme i betragt- 

 ning, og det er derfor rigtigt, at loven har valgt det mere omfattende ud- 

 tryk. (Jfr. motivernes ord »Sundhedstilstand«). 



Ved nærmere at indlade os paa spørgsmaalet om, naar det er hen- 

 sigtsmæssigt for en sindssyg at blive indlagt i asyl, vilde vi føres langt 

 udenfor denne bogs plan. \'i mäa derfor indskrænke os til, foruden at 

 henvise til, hvad vi B. II s. 117 har bemærket, at pege paa enkelte momenter, 

 som har særlig interesse for asyllægen, naar han skal træffe sin bestem- 

 melse angaaende optagelsen. 



Først kommer hensynet til patientens chance for helbredelse eller 

 væsentlig bedring, dernæst graden af hans uro (jfr. § 16) og vanskelig- 

 heden ved i privat pleie at skaffe betryggende bevogtning i tilfælde af 

 trang til selvmord eller selvplageri ; men ogsaa andre hensyn kan gribe 

 ind, navnlig krav til stadigt og kyndigt tilsyn og pleie. 



Hertil slutter sig endelig de fordringer, som stilles af hensyn til »den 

 offentlige Ordens og Sikkerheds Overholdelse«, hvilke skal blive omhand- 

 lede under gjennemgaaelsen af § 10. 



