1916. No. II. OPTAGELSE I OG UDTR.EDF.LSE AK ASYLER. 



Efter lovgiverens holdning til tutelspergsmaalet kunde han selvfølgelig 

 ikke indlade sig paa nogen definition eller nærmere bestemmelse af det 

 sindssygeretslige tutel, ja han vilde endog undgaa at afskjære muligheden 

 for indførelsen af en ordning, hvorefter rekvisitionsdokumentet kan under- 

 skrives af flere tutores ( jfr. §§ 12, 13 og 14), noget som naturligvis ikke 

 kan ske, saalænge den nugjældende tutelordning bestaar. Formentlig som 

 følge af denne undvigende holdning iiar lovgiveren som betegnelse for 

 indehaveren af tutelmvndigheden brugt tiere omskrivende og ubestemte ud- 

 tryk, som forovrigt alle synes mangelfuldt gjennemtænkte og afveiede. Saa 

 omfattende som ordet » Vedkommende <' er dog intet af dem. 



§ 5 taler om »den Persons Navn, efter hvis Foilangende den Syge 

 optages i Asylet«, medens §§ 12 og 14 nævner »de Personer eller Autori- 

 teter, der (som| have foranlediget^ hans Optagelse (Optagelsen)«, og efter 

 ordlyden forudsætter dette, at rekvisitionen er udfærdiget af flere. Fler- 

 talsformen maa imidlertid bero paa en inkurie, eftersom lovgiveren umulig 

 kan have ment. at ethvert rekvisitionsdokument skal være udfærdiget af 

 flere personer eller autoriteter. Endelig taler § 10 om »Nogen, der 

 har at iagttage hans- Tarv eller de, hvem dette nærmest paaligger«, og 

 § 13 om »dem, der have at iagttage hans- Tarv, eller have foran- 

 lediget Optagelsen« — altsaa fremdeles vexling mellem enkelttal og tier- 

 tal, hvilket vistnok alene kan antages at skyldes uopmærksomhed. 



Overser man samtlige de udtryk, for hvilke vi her har redegjort, vil 

 man strax bemærke, at de alle blot angaar person eller autoritet, der 

 bærer den del af det juridiske ansvar for den sindssyges optagelse 

 i asylet, som ikke paahviler asylmyndighederne. Men en person eller 

 autoritet, der bærer et saadant ansvar, er tutor for den sindssyges person. 

 Hvad der i den heromhandlede sammenhæng har interesseret Major, er 

 ogsaa aabenbart blot at hævde, at de hernævnte personer og autoriteter bærer 

 sin del af det juridiske ansvar for den sindssyges optagelse i asylet. Mere 

 har han ikke villet sige, og mere har han ikke kunnet sige uden at gjore 

 større indgreb i tutelordningen, end han tandt tilraadeligt. Han har for- 

 modentlig tænkt som saa: Enten faar vi i en nærmere fremtid en ny lov om 

 værgemaal, som i tilfælde ogsaa kommer til at indeholde bestemmelser om det 

 sindssygeretslige tutel, og i saa fald bør sindssygeloven være redigeret saale- 

 des, at den n3'e lov ikke nødvendiggjor forandringer i denne. Eller det trækker 

 ud med en ny værgelovs emanation, og i saa fald vil administrative forføininger 

 under veiledning af sindssygelovens bestemmelser kunne udforme en for- 



' Ordet „forlangt" er altsaa ikke benyttet paa disse steder. 

 - Den sindssyges. 



