220 



PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



modtagelsen af meddelelsen om patientens indkomst — at anstille de for- 

 nødne undersøgelser, om den sN^ge bør forblive i asylet eller ei; og efter 

 hele sammenhængen maa det være meningen, at kommissionen ogsaa har 

 myndighed til at træffe endelig afgjørelse af spergsmaalet. Denne afgjø- 

 relse kan kommissionen træffe, selv om ingen klage er afgiven — altsaa 

 har den ogsaa i egenskab af appelinstants initiativ ^. Denne forstaaelse af 

 loven ligger ogsaa til grund for kommissionens første instrux, som for- 

 mentlig er udarbeidet under Majors medvirkning. Som ovenfor anført 

 paalagde denne instrux kontrolkommissionen at modtage enhver klage, 

 som fra nogen af de S3^ge maatte fremføres; og der er ikke gjort und- 

 tagelse for klage angaaende selve optagelsen, naar klagen angaar forhold, 

 som overhovedet vedkommer kommissionen. Begrundes derimod klagen 

 med henvisning til omstændigheder, som kommissionen ikke har adgang til 

 at bedomme, f ex. den, at patienten ikke er sindssyg, maa selvfølgelig 

 klagen henlægges. 



Instruxen af 31te December 1895 '""ä'" optaget den heromhandlede be- 

 stemmelse fra den forrige instrux og yderligere indskjærpet, at kommissio- 

 nen nøie har at paase, at der til grund for indlæggelsen foreligger de nød- 

 vendige dokumenter. 



Men indrømmer man først kommissionen som appelinstants initiativ 

 og følgelig ret og pligt til af egen drift at skride ind mod en optagelse, 

 som den ikke tinder tilstrækkelig begrundet, kan dog den omstændighed, 

 at den sindssyge har indgivet klage over optagelsen, ikke forringe kom- 

 missionens ret og pligt til at skride ind, naar den finder det paakrævet. 



Det maa da være meningen, at kommissionen skal modtage klagen og 

 er pligtig til at behandle og afgjøre den. Dette ræsonnement forekommer 

 os saameget mere bindende, som den sindssyge staar i barnets retsstilling, 

 og fordi om dette er um3Midigt, mangler det derfor ikke ret til at frem- 

 komme med klage ogsaa uden tutors medvirkning eller samtN'kke; og noget 

 andet kan heiler ikke gjælde den sindssyge. At den sindssyge har ret til at 

 klage til høiere tutelmyndighed, bestrider ingen, og det lader sig da heller 

 ikke paastaa, at det skulde stride mod sagens indre logik, at hans ret til at 

 klage til kontrolkommissionen angaaende optagelsessporgsmaalet aner- 

 kjendes. 



Vi mener saaledes, at den sindssyge selv omfattes af vort lovsteds ud- 

 tryk »Vedkommende«:. 



Vi tror ved ovenstaaende at have redegjort for, hvilke personer og 

 autoriteter i vort lovsteds forstand er »Vedkommende« og som saadanne i 



^ Herom mere nedenfor. 



