232 PAUL WIXGE. M.-N. Kl. 



syge i asyl. Ikke desto mindre er man efter vor opfatning berettiget til, i 

 endnu høiere grad end forsaavidt angaar § 9, at anse § 10 som en til- 

 lægsbestemmelse til N. L. I — 17 — 7, og saaledes til at søge denne para- 

 grafs kilde i en selvstændig norsk national udvikling, ikke i en kopi af de 

 fremmede love, der tilhører den samme gruppe som vor sindssygelov. 

 Det vilde dog være misvisende at fremstille forholdet derhen, at Major 

 under arbeidet med vor paragraf aldeles ikke har taget hensyn til de 

 nævnte fremmede love. Den intime sammenhæng mellem §§ 9 og 10 

 gjør det efter vor opfatning utvilsomt, at han samtidigt har arbeidet med 

 dem begge; og de citater, vi har indtaget af de fremmede love, der maa 

 antages at have været benyttede under udarbeidelsen af § 9, kan med lige 

 stor styrke paaberaabes som forbilleder for § 10. 



For ingen af disse paragrafer kan dog, som anført, de citerede fremmede 

 lovsteder have havt afgjørende betydenhed; men der maa vel indrømmes dem 

 en noget større værdi for § 9 end for § 10. Ligesom de fleste af de 

 fremmede love sigter nemlig § 9 ganske tydeligt saavel til de ordens- 

 forstyrrende sindssN'ge som til dem, der forstyrrer den offentlige sikkerhed, 

 medens § 10 ikke nævner de første, men, forsaavidt det heromhandlede 

 forhold angaar, indskrænker sig til at supplere X. L. i — 17 — 7 med en 

 særbestemmelse, som kun har de sidste for øie. 



Disse syge volder jo ogsaa særlige sindssygeretslige vanskeligheder, 

 som ikke eller ialfald ikke i samme grad angaar de ordensforstyrrende. 



Yi skal i dette stykke til det ovenanførte føie nogle bemærkninger 

 angaaende fremmede lovbestemmelser, som Major maa antages at have 

 ben3'ttet under arbeidet med formuleringen af den heromhandlede paragraf, 

 hvis opgave det er i tilknytning til N. L. i — 17 — 7 samt sindssygelovens 

 § 9 at give samfundet i hænde de fornødne magtmidler mod de sindssyge, 

 der forstyrrer den offentlige sikkerhed. 



I tilslutning hertil vil vi ogsaa omtale de udenlandske drøftelser og 

 forholdsregler, som har øvet indflydelse paa loven af 30te April 1898 an- 

 gaaende Kriminalasylet. 



England var den første stat, der udformede særlige lovbestemmelser 

 angaaende behandlingen af de sindss3-ge lovovertrædere. Allerede Howard 

 henviste til nødvendigheden heraf; men det var først, efterat der af sinds- 

 syge personer var begaaet flere attentater mod Kong Georg den 3d je, 

 at der blev givet bestemmelser angaaende det heromhandlede emne. I 

 aaret 1800 udkom en lov, der ordner behandlingen af den sindssyge lov- 

 overtræder, og som blandt andet bestemmer, at naar en person har 

 været tiltalt for visse i loven nævnte grovere forbrydelser, men er bleven 

 frifunden som utilregnelig paa grund af sindssygdom, kan domstolen 



