234 



PAUL WINGE. \ M.-N. Kl. 



Den franske lov indeholder i art. 24 følgende bestemmelse: »Dans 

 aucun cas les aliénés ne pourront être ni conduits avec les condamnés ou 

 les prévenus ni déposés dans une prison.« Det kan ikke være tvil under- 

 kastet, at denne bestemmelse er mønsteret for sindssygelovens § 20; men 

 som vi i det følgende nærmere skal paavise, gaar den norske bestemmelse 

 meget videre end dens franske forbillede. 



I i86o-aarene gjorde der sig paa fastlandet, navnlig i Tyskland, stærke 

 bestræbelser gjældende for at indføre efterligninger af de engelske kriminal- 

 asyler; men disse bestræbelser kronedes ikke med held, og efterat Pel- 

 MANN i 1871 havde offentliggjort en artikel om sit besøg i Broadmoor, tog 

 bestræbelserne en helt ny retning. Man gjorde nemlig gjældende, at kom- 

 plotdannelse og mytteri var et onde, der maatte klæbe ved den engelske 

 ordning, fordi kriminalasylerne skulde være en mellemting mellem en sinds- 

 sygeanstalt og en strafanstalt og derfor ikke tillod gjennemferelsen af et 

 betryggende fængselsmæssigt regime. Samlede man derfor et større antal 

 sindssyge lovovertrædere i et kriminalasyl, lod de nævnte onder sig vanske- 

 lig undgaa. 



1 1874 og 1875 udtalte de tyske foreninger af strafanstaltfunktionærer 

 og sindssygelæger sig imod den engelske ordning og anbefalede, at man 

 skulde knytte annexer for sindssyge forbrydere til en eller flere straf- 

 anstalter. I 1876 blev et saadant sindssygeannex knyttet til strafanstalten 

 i Waldheirn, og senere fik man et par lignende, hvoriblandt et, der knyt- 

 tedes til cellestrafanstalten Moabit i Berlin I Paa de tyske sindssygelægers 

 kongres i Eisenach i 1882 blev dette system ogsaa anbefalet af Zinn, der 

 holdt indledningsforedraget. 



Den tidligere overlæge i Waldheim Knecht kom imidlertid til den 

 overbevisning, at strafanstalt-annexerne for sindssyge var forbundne med 

 store ulemper; og han tog derfor under fængselsmedet i Wien i 1883 

 ordet for, at man istedenfor annexerne efter engelsk mønster skulde op- 

 rette invalidefængsler og til disse knytte egne afdelinger for sindssyge. 

 Lod en saadan ordning sig ikke gjennemføre, anbefalede Kxecht subsidi- 

 ært at indrette større centralanstalter for sindssyge forbrydere og knytte 

 disse til pleieanstalter for sindssyge. 



1 1886 udgav Sander og Richter en række afhandlinger (sammen- 

 fattede i ét bind under titelen: »Die Beziehungen zwischen Geistesstörung 

 und Verbrechen«) om forholdet mellem sindslidelse og forbrydelse, hvori 

 de energisk tog ordet mod strafanstalt-annexerne og enhver art særlige 

 anstalter for sindssyge forbrydere. Navnlig hævder Sander i sin afhand- 



^ Samtlige annexer er kun for mænd. 



