1916. No. II. OPTAGELSE I OG UDTRÆDELSE AF ASYLER. 239 



goder (navnlig liv, frihed, helbred og eiendom), der ved lov og i tilfælde 

 ved anvendelse af magt er garanteret befolkningen;;. 



\'i har dernæst at undersøge betydningen af verberne sforst3Tre<: ^ og 

 »overholde«. 



Molbech angiver folgende betydninger af verbet i>forstyrre« : 

 »i) Bringe af sin Skik p. en voldsom Maade, odelægge — — 2) 

 bringe i Ulave ell. Uorden, forvirre, — — — 3) afbryde Fremgangen af 

 en Handling, hindre, besvære den Handlende p. en utilladelig eller ube- 

 hagelig Maade — — — — ■ — — .- 



Han definerer udtrykket at »holde over« : haandhæve, holde i Kraft, 

 i Anseelse, samt verbet »overholde« : »holde i Hævd, vaage over, værne om, 

 holde V. Magt;;. 



Overholde« er altsaa det modsatte af ^forstyrre« og substantivet 

 ^^Overholdelse« betyder følgelig: Gjerningen at holde ved Magt og hindre 

 Forstyrrelse. 



.Skjønt udtrykket medføre Fare — — — for den offentlige Sikker- 

 hed« hverken benj-ttes i § 9 eller i § 10, men først kommer til anvendelse 

 i § 13, finder vi dog allerede her at burde indtage nogle bemærkninger 

 angaaende betydningen af dette udtryk: 



Molbech definerer betydningen af substantivet »Fare«-: »Mulighed af 

 et nær forestaaende Onde ell. det forestaaende Onde selv. — — — « 



»Udtrykket fare for den oft'entlige sikkerhed« maa vel kunne defineres 

 som : den tilstand, at den offentlige sikkerhed søges skadet eller i en nær 

 forestaaende fremtid vil blive gjenstand for krænkelse eller efterstræbelse. 

 'Sindssygelovens § 20 benytter substantivet »Forbryder , som er dan- 

 net af V, »forbryde«, sammensat af »for- og »bryde«. 

 Molbech definerer v. ■»forbr3'de« : 



Il giøre sig skyldig, forsee sig — — — 2) giøre sig skyldig t. 

 at miste — — — — — — — — — — — — — — 



samt s. »Forbrydelse« : ^' en forsætlig lovstridig Handling; og især en saadan, 

 der kan have personlig Straf t. Følge. Grove Forbrydelser kaldes Mis- 

 gierninger, ringere Forseelser;;. S. >Forbryder« defineres: »Den som 

 har begaaet en Forbrydelse«. 



1 norsk: s/vr/in, angelsachs. sAr/Vi//. engelsk stir, germ, grundform 5/'//r«V?«. }(t. \aùn ttirbo: 

 bringer i uorden; græsk Tioßii^fo; trænger sig imellem. Indoeuropæisk rod [silver, 



- .Fare", n. norsk /aarc, er laant fra m.nedertj-sk vdre, efterstræbelse, fare, frygt, jfr. got. 

 fèrja, forfølger, spion. Nær beslægtet er g.noisk får: hidsighed, vrede, fiendskab, 

 skade, nod, anfald af sj-gdom, n. norsk /«rtr: hidsighed, vrede, g.nedert. får, forfølgelse, 

 angelsachs, far, fare (eng, fear, frygt). Fæliesgermansk rodtrin fer vel med betyd- 

 ningen .fare efter en (forfølge) for at skade" (jfr. latin periailunt, fare), af indoeurop. 

 rod per, hvoraf også v. fara, fare. N.norsk v. faara „frygte" fra m.nedert. {be)vâren 

 .befiygie". 



