248 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



her forstaaes de personer, der staar den sindssyge saa nær, at enhver af 

 dem vil kunne udøve legitim tutelmyndighed overfor ham. Mere tvilsomt 

 kan det maaske være, hvad loven mener med »\'edkommende< . Dette 

 ord bruges, som ovenfor anført, ogsaa i slutningsbestemmelsen i § 9 og 

 har vel i begge lovsteder samme betydning; dog kan det efter sammen- 

 hængen ikke godt paa begge steder omfatte ganske de samme personer. 

 Selvfølgelig omfatter det i begge paragrafer tutor og formentlig ogsaa den, 

 eller dem, der bærer omkostningerne ved den S3'ges as3iophold. 



En hovedhensigt med denne bestemmelse maa antages at være den, 

 at sikre enhver klageberettiget adgang til saa hurtigt som muligt at anke 

 over indlæggelsen til vedkommende kontrolkommission eller i tilfælde til 

 høiere tutelinstants. 



Da loven siger »den Syges Familie eller andre \'edkommende«, maa 

 der være formel adgang for politiet til at sende den omhandlede under- 

 retning til en hvilkensomhelst af de ovenfor nævnte personer — og blot 

 til en af disse; men politiet vil selvfølgelig ikke træffe et helt vilkaarligt 

 valg. Er der beskikket værge for den sindssN'ge, bør underretningen først 

 og fremst sendes til ham; er han fraværende, bor et af familjens medlem- 

 mer underrettes ^ Det vil være hensynsfuldt i ethvert tilfælde at under- 

 rette familjen; og hvis betalingen udredes af en offentlig kasse, bor vel 

 ogsaa denne underrettes. 



Det har, i ethvert fald fra begyndelsen af forrige aarhundrede. været an- 

 taget, at der er adgang til ved dom at paalægge øvrigheden at bringe N. L. 

 I — 17 — 7 i anvendelse. Høiesteret har ogsaa ved domme af 22de April og 

 iste Mai 1835 antaget, at det tilkommer domstolene at anvende dette lov- 

 sted-. Ved høiesteretsdomnie af 24de Juli og 30te Oktober 1838'^ samt 

 6te April 1846"^ er der ogsaa givet øvrigheden paalæg om at anvende 

 N. L. 1-17-7- 



Der er ogsaa reist spørgsmaal om, h\orvidt der er adgang for dom- 

 stolene til at paalægge politiøvrigheden at begjære en sindssyg indlagt i 

 sindss3'geas3'l. Dette spørgsmaal er berørt ved Høiesterets dom af 9de 

 September 1854, der er saalydende: Ole Rasmussen Grønnestad *^ bor for 

 Justitsens Tiltale i denne Sag fri at være, hvorimod han bliver at behandle 



Ï Jfr. reglem. af 15de Maris 1912 § 



2 Se R. T. 1838 s. 595 note. 



3 „ — — s. 592 og: 770. 

 * „ — 1847 s. £36. 



^ En sindssyg epileptiker. 



