26o PAUL WINGE. M,-N. Kl. 



et Strafanstaltannex for sindssyge mandlige straffanger ^. Annexet skulde 

 knyttes til Trondhjems strafanstalt og indrettes i en denne tilhørende 

 bygning, der ikke længer var benyttet, men som i egenskab af tidligere 

 strafanstaltbygning havde den fornødne fængselsmæssige sikkerhed. Planen 

 blev imidlertid ikke godkjendt af Justitsdepartementet, der stod tvilende 

 overfor spørgsmaalet om, hvorvidt man burde vælge strafanstaltannex eller 

 kriminalasyl; og hermed blev den opgiven. 



Blandt de dokumenter, der var bilagt medicinaldirektørens (Bentzen) 

 ovenciterede »Forestilling angaaende Sindssygevæsenet« af 1892, fandtes 

 en skrivelse dat. lode September 1892 fra direktøren for Rotvold sinds- 

 sygeasyl J. Selmer, medundertegnet af asylets reservelæge, nuværende 

 medicinaldirektør Holmboe. I skrivelsen foreslaaes oprettelse af et kri- 

 minalasyl for begge kjøn med tilsammen 50 pladse (i forholdet 4 — i for 

 hvert kjøn) og med adgang til at optage straffanger til observation. In- 

 terneringsmyndigheden burde indehaves af Justitsdepartementet, og as^'let 

 burde ligge i nærheden af Kristiania og kunde knyttes til en pleieanstalt 

 for sindssyge. 



Direktørerne for Rotvold og Gaustad asyler fremhæver begge ulem- 

 perne ved at have forbrydere i sindssygeasylerne, medens direktøren for 

 Eg asyl (Platou) intet udtaler herom, da han ikke havde havt sindssyge 

 forbrydere fra strafanstalterne til behandling i sit asyl. 



Medicinaldirektøren gav den 17de September 1892 den Selmer-Holm- 

 boeske plan sin tilslutning, og antydede i sin »Forestilling« som en 

 rimelig udvei at knytte den nye anstalt til Gaustad asyl i en egen isoleret, 

 bygning. Angaaende kriminalasylets størrelse vilde derimod medicinal- 

 direktøren intet bestemt udtale. 



Vi har tidligere (B. II s. 24) omtalt den norske Kriminalistforenings 

 diskussion i Oktober 1893 samt redegjort for indlederens (Paul Winge) 

 standpunkt til spørgsmaalet om ordningen af den psykiatriske observation. 

 Her skal vi kortelig referere hans udtalelser angaaende de sindss3^ge lov- 

 overtræderes behandling. 



Indlederen tog til orde mod indrettelsen af strafanstaltannexer og den 

 dermed nøie sammenhængende sondring mellem forbryderske sindss3'ge og 

 sindssyge forbrydere. Han anbefalede principalt oprettelsen af et uafhæn- 

 gigt kriminalasyl og subsidiært et saadant knyttet til den eventuelle nye 

 pleieanstalt for sindssyge, hvilket sidste han efter omstændighederne fandt 

 var den rimeligste løsning af spørgsmaalet. Kriminalasylet burde kunne 

 optage 50 mænd og 15 kvinder. Der burde ikke være adgang til obser- 

 vation, og interneringsmyndigheden burde ligge hos Justitsdepartementet,. 



' I et strafanstaltannex er der adgang til observation. 



